ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/7098/24 Справа № 197/842/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Шевченко О.В. Суддя у 2-й інстанції - Агєєв О. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 вересня 2024 року                                                                м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Агєєва О.В.,
суддів: Бондар Я.М., Корчистої О.І.,
за участю секретаря судового засідання Лідовської А.А.

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу № 197/842/23 за заявою ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження, за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю "Промислові-ремонти" на ухвалу Широківського районного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2024 року, повний текст ухвали складено 21 травня 2024 року, головуючий суддя Шевченко О.В., -

ВСТАНОВИВ:

У квітні 2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду із заявою про заміну сторони виконавчого провадження у цивільній справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛАРІКС РЕМ 23» (надалі - ТОВ КЛАРІКС РЕМ 23) про стягнення невиплаченої заробітної плати при звільненні.
Заяву обґрунтовано тим, що рішенням Широківського районного суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2024 року у справі №197/842/23 було стягнуто заборгованість за заробітною платою з Товариства з обмеженою відповідальністю «КЛАРІКС РЕМ 23» на користь ОСОБА_1 заборгованості з заробітної плати за квітень 2023 року у розмірі 5 462,33 грн, за серпень - березень 2023 року у розмірі 25 124,73 грн, видано виконавчий лист, який нею був направлений до Яготинського відділу ДВС у Бориспільському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), для примусового виконання. Станом на теперішній час рішення суду не виконано.
Заявниця зазначає, що відповідно до відомостей з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, 10 травня 2023 року ТОВ «Промислові ремонти», код ЄДРПОУ 40799891, змінило назву на ТОВ «КЛАРІКС РЕМ 23», код ЄДРПОУ 40799891, і адресу свого місця знаходження.
Раніше, згідно з рішенням №07/03 єдиного учасника ТОВ «ПРОМИСЛОВІ РЕМОНТИ» від 07 березня 2023 року відбулася реорганізація ТОВ «ПРОМИСЛОВІ РЕМОНТИ» шляхом виділу з нього ТОВ «ПРОМИСЛОВІ-РЕМОНТИ», код ЄДРПОУ 45136133, яка завершена 08 травня 2023 року. На підставі цього рішення ТОВ «ПРОМИСЛОВІ-РЕМОНТИ» було передано активи та пасиви у вигляді частини майна ТОВ «ПРОМИСЛОВІ РЕМОНТИ» згідно з розподільчим балансом, в якому визначено точний розмір та види активів і пасивів, що передаються створеному в результаті виділення Товариству.
12 квітня 2023 року відбулась державна реєстрація ТОВ «ПРОМИСЛОВІ-РЕМОНТИ», код ЄДРПОУ 45136133.
Оскільки, ТОВ «ПРОМИСЛОВІ-РЕМОНТИ» створено в результаті виділу з ТОВ «ПРОМИСЛОВІ РЕМОНТИ», назву якого замінено на ТОВ «КЛАРІКС РЕМ 23», то це новостворене Товариство, як правонаступник по майновим і немайновим правам та обов`язкам ТОВ «ПРОМИСЛОВІ РЕМОНТИ», згідно з розподільчим балансом від 11.04.2023 несе субсидіарну відповідальність по обов`язкам ТОВ «КЛАРІКС РЕМ 23» відповідно до ст.109 ЦК України.
Посилаючись на викладене, просила суд: замінити сторону боржника у виконавчому провадженні № 74448099 з виконання виконавчого листа № 197/842/23 від 14.03.2024 року, виданого Широківським районним судом Дніпропетровської області про стягнення на її користь заборгованості по заробітній платі на двох боржників - ТОВ «КЛАРІКС РЕМ 23», код ЄДРПОУ 40799891, як основного боржника і ТОВ «ПРОМИСЛОВІ-РЕМОНТИ», код ЄДРПОУ 45136133, як субсидіарного боржника.

Ухвалою Широківського районного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2024 року заяву ОСОБА_1 задоволено.
Замінено сторону у виконавчому проваджені по примусовому виконанню виконавчого листа у справі №197/842/23, а саме замінено боржника: Товариство з обмеженою відповідальністю «Кларікс Рем 23» (місцезнаходження: Київська область, Бориспільський район, м. Яготин, вул. Незалежності, буд. 22, ідентифікаційний код: 40799891) на двох боржників, Товариство з обмеженою відповідальністю «КЛАРІКС РЕМ 23» (місцезнаходження: Київська область, Бориспільський район, м. Яготин, вул. Незалежності, буд. 22, ідентифікаційний код: 40799891), як основного боржника, Товариство з обмеженою відповідальністю «ПРОМИСЛОВІ-РЕМОНТИ» (місцезнаходження: Дніпропетровська область, м. Кривий Ріг, вул. Маріупольська, буд.46, ідентифікаційний код: 45136133), як субсидіарного боржника.

В апеляційній скарзі ТОВ «ПРОМИСЛОВІ-РЕМОНТИ» просить скасувати оскаржувану ухвалу суду першої інстанції, ухвалити нове судове рішення, яким відмовити ОСОБА_1 у задоволенні її заяви про заміну сторони (боржника) виконавчого провадження, посилаючись на незаконність і необґрунтованість судового рішення, ухваленого з неправильним застосуванням норм матеріального права, неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи.
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не повідомив Товариство про прийняття до розгляду заяви ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження. Вказує, що внаслідок неповного з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, судом зроблено хибний висновок, що на рівні з ТОВ «КЛАРІКС РЕМ 23», як основним боржником - (відповідачем) у даній справі, ТОВ «ПРОМИСЛОВІ-РЕМОНТИ», як субсидіарний боржник, має нести матеріальну відповідальність перед позивачкою ОСОБА_1 . Зазначає, що апелянт ніколи не був роботодавцем ОСОБА_1 , та не набував зобов`язань з виплати позивачці заробітної плати при звільненні, за розподільчим балансом, відповідно до вимог ст.ст.109, 619 ЦК України.
Вказує на те, що ОСОБА_1 перебувала у трудових відносинах з ТОВ «ПРОМИСЛОВІ РЕМОНТИ» - нині має назву ТОВ «КЛАРІКС РЕМ 23», яке не розрахувалось з нею при звільненні, натомість, ТОВ «ПРОМИСЛОВІ-РЕМОНТИ» ніколи не було роботодавцем позивача.
Наголошує на тому, що з наявних у справі документів видно, що жодних зобов`язань з виплати заробітної плати працівникам, у тому числі звільненим ТОВ «ПРОМИСЛОВІ РЕМОНТИ» жодному з трьох його правонаступників, утворених внаслідок виділу, не передавало. Вказує, що ТОВ «ПРОМИСЛОВІ -РЕМОНТИ» та інші правонаступники, утворені в результаті виділу з основного боржника, не можуть нести субсидіарну відповідальність, оскільки належним боржником і стороною виконавчого провадження є ТОВ «КЛАРІКС РЕМ 23».

Відзив на апеляційну скаргу не подано.
Відповідно до частини 3 статті 360 ЦПК України відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Учасники справи, будучи завчасно належним чином повідомленими про час і місце розгляду, в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, що (у відповідності до ч.2 ст. 372 ЦПК України) не перешкоджає розглядові справи.
Неявка осіб, які беруть участь у справі, належним чином повідомлених про час та місце судового розгляду справи являється їх волевиявленням, яке свідчить про відмову від реалізації свого права на безпосередню участь у судовому розгляді справи та інших процесуальних прав, тому не може бути перешкодою для розгляду судом апеляційної інстанції питання по суті.

Така правова позиція викладена Верховний Судом у постанові від 24 січня 2018 року у справі № 907/425/16.
У постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року у справі № 361/8331/18 суд дійшов висновку про те, що якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не з`явилися в судове засідання, а суд апеляційної інстанції вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні.
Колегія суддів не вбачає підстав для визнання обов`язкової явки сторін по справі в судове засідання, оскільки наявні у справі матеріали є достатніми для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи.

Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість ухвалу суду в межах заявлених вимог та доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав. 

Задовольняючи заяву ОСОБА_1 про заміну сторони виконавчого провадження, суд першої інстанції виходив з її обґрунтованості, оскільки ТОВ «ПРОМИСЛОВІ-РЕМОНТИ» несе субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями ТОВ «КЛАРІКС РЕМ 23» (попередня назва - ТОВ «ПРОМИСЛОВІ РЕМОНТИ») щодо заборгованості по заробітній платі, яка стягнута на користь ОСОБА_1 за рішенням Широківського районного суду Дніпропетровської області від 12 лютого 2024 року у справі №197/842/23, оскільки вони виникли до виділу та створення нової юридичної особи.

Колегія суддів погоджується з такими висновками суду, так як їх суд першої інстанції дійшов на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилались, як на підставу своїх вимог і заперечень, підтвердженими тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Згідно з п.п.1, 2 ч.1 ст.512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою, зокрема, внаслідок: 1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги); 2) правонаступництва.
Відповідно до ст.514 ЦК України, до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч.ч.1, 2, 5 ст.15 Закону України «Про виконавче провадження», сторонами виконавчого провадження є стягувач і боржник. Стягувачем є фізична або юридична особа чи держава, на користь чи в інтересах яких видано виконавчий документ. У разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження виконавець за заявою сторони, а також заінтересована особа мають право звернутися до суду із заявою про заміну сторони її правонаступником. Для правонаступника усі дії, вчинені до його вступу у виконавче провадження, є обов`язковими тією мірою, якою вони були б обов`язковими для сторони, яку правонаступник замінив.
Судові рішення, які набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Вибуття первісного кредитора і заміна його новим не скасовує обов`язковості виконання рішення суду, при цьому реалізувати право на примусове стягнення присуджених судом сум можливо лише шляхом заміни сторони стягувача у виконавчому провадженні, оскільки новий кредитор, без вирішення питання про заміну сторони у зобов`язанні, не має права звернутися до органу державної виконавчої служби із заявою про примусове виконання рішення суду.
Такий висновок щодо застосування відповідних норм права, викладений у Постанові Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 643/4902/14-ц.

Відповідно до ч.1 ст.442 ЦПК України у разі вибуття однієї із сторін виконавчого провадження суд замінює таку сторону її правонаступником.
Процесуальне законодавство містить норму тільки щодо заміни сторони виконавчого провадження її правонаступником, яка розрахована на випадок, коли сторона виконавчого провадження вибуває з відповідних матеріальних правовідносин, до яких натомість вступає правонаступник цієї сторони. При цьому процесуальним законодавством не враховано, що у певних випадках до матеріальних правовідносин може вступити й інша особа як боржник, хоч сторона виконавчого провадження з цих правовідносин і не вибуває.
Відповідний правовий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 905/1956/15).

Частиною 3 статті 109 ЦК України передбачено, що юридична особа, що утворилася внаслідок виділу, несе субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями юридичної особи, з якої був здійснений виділ, які згідно з розподільчим балансом не перейшли до юридичної особи, що утворилася внаслідок виділу. Юридична особа, з якої був здійснений виділ, несе субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями, які згідно з розподільчим балансом перейшли до юридичної особи, що утворилася внаслідок виділу. Якщо юридичних осіб, що утворилися внаслідок виділу, дві або більше, субсидіарну відповідальність вони несуть спільно з юридичною особою, з якої був здійснений виділ, солідарно.
Якщо після виділу неможливо точно встановити обов`язки особи за окремим зобов`язанням, що існувало у юридичної особи до виділу, юридична особа, з якої здійснено виділ, та юридичні особи, що були створені внаслідок виділу, несуть солідарну відповідальність перед кредитором за таким зобов`язанням (ч.4 ст.109 ЦК України).
Після заміни первісного боржника у виконавчому провадженні двома боржниками основним і субсидіарним - виконавчі дії з виконання рішення мають вчинятись щодо обох цих боржників.

Зі змісту положень ч.ч.3, 4 ст.109 ЦК України видно, що субсидіарна відповідальність нової юридичної особи, створеної шляхом виділу з основного боржника, може наставати щодо зобов`язань, які виникли до виділу та створення нової юридичної особи.

Подібні положення містяться в ч.5 статті 55 Закону України «Про товариства з обмеженою та додатковою відповідальністю», де визначено, що товариство, створене внаслідок виділу, несе субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями товариства, з якого здійснено виділ, які згідно з розподільним балансом не перейшли до товариства, створеного внаслідок виділу (тобто за зобов`язаннями, які виникли у товариства, з якого здійснюється виділ, перед виділом, але не перейшли до товариства, що виділилося) Товариство, з якого здійснено виділ, несе субсидіарну відповідальність за зобов`язаннями, які згідно з розподільним балансом перейшли до товариства, створеного внаслідок виділу.

Отже, оскільки внаслідок виділу зберігається і юридична особа, з якої було здійснено виділ, і створюється нова юридична особа, в законі закріплено положення про взаємну субсидіарну відповідальність зазначених юридичних осіб за зобов`язаннями, боржником за якими була юридична особа, з якої здійснено виділ, та які існували перед виділом.

Статтею 619 ЦК України визначено, що договором або законом може бути передбачена поряд із відповідальністю боржника додаткова (субсидіарна) відповідальність іншої особи. До пред`явлення вимоги особі, яка несе субсидіарну відповідальність, кредитор повинен пред`явити вимогу до основного боржника.

Якщо основний боржник відмовився задовольнити вимогу кредитора або кредитор не одержав від нього в розумний строк відповіді на пред`явлену вимогу, кредитор може пред`явити вимогу в повному обсязі до особи, яка несе субсидіарну відповідальність.
Субсидіарна відповідальність має місце у зобов`язаннях з множинністю осіб на стороні боржника.
Додатковий характер відповідальності полягає в тому, що кредитор перш за все має пред`явити вимогу основному боржнику і очікувати від нього виконання або виплати, що являють собою прояв цивільно-правової відповідальності.
Якщо вимога кредитора в повному обсязі задоволена основним боржником, додатковий боржник до відповідальності не притягується. Тобто, пред`явлення кредитором вимоги до додаткового (субсидіарного) боржника можливе в двох випадках: 1) якщо основний боржник відмовився задовольнити вимогу кредитора, незалежно з якої причини він надав таку відмову; 2) якщо кредитор не одержав від основного боржника в розумний строк відповіді на пред`явлену вимогу.
Розумність строку для надання відповіді на пред`явлену вимогу залежить від ситуації, в якій така вимога пред`являється, та має бути оцінена в кожному окремому випадку.

Отже, субсидіарна відповідальність - це додаткова відповідальність осіб, які разом із боржником відповідають у випадках, передбачених законом або договором.

Таким чином, кредитор, у випадку відмови у задоволенні вимоги основного боржника про сплату заборгованості за певним зобов`язанням або неотримання у розумний строк вимоги від основного боржника на пред`явлену вимогу, наділений правом пред`явити вимогу, як до основного боржника (у даному випадку ТОВ «ПРОМИСЛОВІ РЕМОНТИ», назву якого на теперішній час змінено на ТОВ «КЛАРІКС РЕМ 23»), так і до субсидіарного (додаткового) боржника (в даному випадку ТОВ «ПРОМИСЛОВІ-РЕМОНТИ».
Субсидіарний боржник є не правонаступником основного боржника, а особою, яка є додатково відповідальною за зобов`язанням основного боржника в силу прямого припису закону.
Законодавець врегулював питання забезпечення прав позивача (стягувача) як кредитора товариства у випадку виділу з такого, пов`язавши можливість здійснення процедури виділу із задоволенням вимог кредитора. Також, під час судового розгляду кредитор, як позивач, наділений процесуальним правом звертатися до суду із заявою про вжиття заходів забезпечення свого позову, якщо існують обставини, які істотно ускладнюють чи унеможливлюють виконання рішення суду, ефективний захист або поновлення порушених чи оспорюваних прав або інтересів позивача.
Така позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 01 листопада 2023 року у справі №213/2797/23.

Доводи апеляційної скарги в їх сукупності зводяться до невірного розуміння скаржником вимог законодавства та власного тлумачення норм процесуального права. Дані доводи оцінені судом першої інстанції та їм надана відповідна правова оцінка.

Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції в достатньо повному обсязі встановив права і обов`язки сторін, що брали участь у справі, обставини справи, перевірив доводи і заперечення сторін, дав їм належну правову оцінку, ухвалив судове рішення, яке відповідає вимогам закону. Висновки суду обґрунтовані і підтверджуються письмовими доказами.

Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвалу суду постановлено з дотриманням норм матеріального та процесуального законодавства, у зв`язку із чим апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала суду - залишенню без змін.

Керуючись статтями 367, 374, 375, 381, 382 ЦПК України, апеляційний суд -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «ПРОМИСЛОВІ-РЕМОНТИ» - залишити без задоволення.
Ухвалу Широківського районного суду Дніпропетровської області від 21 травня 2024 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Судді: