ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 607/8500/24	Головуючий у 1-й інстанції Дзюбич В.Л. 	
Провадження № 33/817/554/24 	Доповідач - Тиха І.М.	
Категорія - ч.1 ст.130 КУпАП   	  	

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

26 липня 2024 р. Суддя Тернопільського апеляційного суду Тиха І.М. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні справу про адміністративне правопорушення за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_1 - адвоката Нюні О.І. на постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 4 червня 2024 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП,-
                                       ВСТАНОВИЛА:
       Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в дохід держави в розмірі 17000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік. 
       Також стягнуто із ОСОБА_1 судовий збір у розмірі 605 грн. 60 коп. в дохід держави.
       Згідно з постановою суду, ОСОБА_1 06.04.2024 року о 03 год. 46 хв. в с. Петриків, Тернопільського району по вул. Шептицького 12 керував транспортним засобом FORD MUSTANG д.н.з. НОМЕР_1 в стані наркотичного сп`яніння.                 Огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився в КНП "ТОМЦСНЗ" ТОР, що підтверджується висновком на стан наркотичного сп`яніння № 245 о 04 год. 55 хв. від 06.04.2024. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху України. 
       В апеляції захисник Нюня О.І. просить поновити строк на апеляційне оскаження, постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 4 червня 2024 року скасувати та закрити провадження у справі на підставі п. 1 ч. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку із відсутністю події та складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП. 
       Вважає зазначену постанову необгрунтованою, винесеною без повного, всебічного і об`єктивного дослідження обставин події, з невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи.
       Зокрема вказує, що справу про адміністративне правопорушення було розглянуто без участі особи, що притягується до адміністративної відповідальності, суд не повідомив ОСОБА_1 своєчасно про час судового розгляду, якого не було належно відсторонено від керування транспортним засобом, працівники поліції спочатку провели огляд на місці на стан алкогольного сп`яніння, а після цього в них виникла підозра про перебування водія в стані наркотичного сп`яніння, обгрунтованість якої ними ставитьсся під сумнів. Також зазначає, що у працівників поліції не було сертифікату відповідності і свідоцтва про повірку робочого засобу вимірювальної техніки, що визначає ступінь сп`яніння. Вважає, що відеозаписи, які містяться в матеріалах справи є неналежними доказами. Також вважає порушенням вимог ст.266 КУпАП те, що огляд ОСОБА_1 проводився за відсутності двох свідків. Посилається на протиправність зупинки транспортного засобу та недоведення факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом, а також складення протоколу з порушенням вимог КУпАП.
       Розглянувши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, приходжу до наступних міркувань.
       Перевіряючи вищевказані доводи апеляційної скарги виходжу з того що право на участь в судовому засіданні суду першої інстанції особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, встановлено ст.268 КУпАП, відповідно до якої, справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності.
За відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи.
       Поруч із цим, слухання справи у суді першої інстанції неодноразово відкладалося за клопотанням ОСОБА_1 . Апеляційний суд вважає, що вищевказані обставини та процесуальна поведінка особи, яка притягалась до адміністративної відповідальності та його захисника дозволяли суду прийти до обґрунтованого висновку про можливість розгляду справи без їх участі та не порушували право на ефективний захист їх інтересів в суді, оскільки заперечення у справі захиником Юзьваком І.Я. було подано ще 30.05.2024.
       Відповідно до ч.1 ст. 277-2 КУпАП повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначаються дата і місце розгляду справи. 
       Враховуючи наведене, перевіряючи вищевказані доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до переконання, що оскільки ОСОБА_1 був відсутній під час розгляду справи відносно нього, а про оскаржувану постанову дізнався 28.06.2024 при ознайомленні його захисником з матеріалами справи, апеляційна скарга була подана 02.07.2024 - в межах 10-денного строку після ознайомлення з постановою, тому наявні підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження.
       Апелянт вказує, що відеозапис, що міститься у матеріалах справи коригований та скопійований, а тому міг бути змонтований, в зв"язку з чим є недопустимим доказом. 
       Відповідно до ст. 251 КУпАП доказами по справі про адміністративне правопорушення є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку посадова особа встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. 
       Відповідно до статті 251 КУпАП відеофіксація є одним із доказів в справі про адміністративне правопорушення, тому з метою всебічного, повного і об`єктивного дослідження всіх обставин справи в їх сукупності, судом апеляційної інстанції були досліджені відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції.
       У матеріалах справи містяться відеозаписи з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції та відеореєстратора патрульного автомобіля, які долучені до протоколу про адміністративне правопорушення. 
        Вважаю, що суд першої інстанції обґрунтовано визнав відеозаписи належним та допустимим доказом, оскільки вони отримані у встановленому законом порядку та дозволяє повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення.
       Звертаю увагу на те, що вищевказані відеозаписи було зроблено з нагрудних відеокамер (відеореєстраторів) інспекторів патрульної поліції, які приймали участь у складанні протоколу про адміністративне правопорушення.
       Так, апеляційним судом були досліджені відеозаписи, які долучено до матеріалів адміністративної справи (а.с. 2), з яких вбачається, як працівники поліції зупиняють транспортний засіб під керуванням ОСОБА_1 у зв`язку з тим, що останній керував транспортним засобом марки FORD MUSTANG д.н.з. НОМЕР_1 та пропонують ОСОБА_1 пройти огляд на стан сп`яніння, проводять такий огляд за допомогою спеціального технічного приладу. В результаті проведення огляду на стан сп`яніння отримано негативний результат тесту. Надалі поліцейські запитують чи вживав він наркотичні засоби, оскільки у них виникла підозра, що водій знаходиться в стані наркотичного сп`яніння, вони пропонують водію транспортного засобу пройти огляд на стан сп`яніння у медичному закладі, на що водій погоджується. Проведення огляду на стан сп`яніння в закладі охорони здоров"я та оголошення водію результатів висновку лікаря про перебування водія у стані наркотичного сп"яніння також зафіксовано на відеозаписі. Також поліцейські повідомляють, що стосовно ОСОБА_1 буде складено протокол про адміністративне правопорушення за ч.1 ст.130 КУпАП, складають відповідний протокол та повідомляють його зміст ОСОБА_1 , який зазначає у протоколі, що буде давати пояснення в суді та підписує протокол про адміністративне правопорушення. 
       Вважаю, що відеозаписи є вичерпно інформативними, належними та допустимими доказами, отриманими у встановленому законом порядку, дозволяють повно і всебічно встановити обставини вчиненого адміністративного правопорушення.
       Також апелянт зазначає що огляд ОСОБА_1 на стан сп`яніння був проведений з порушенням КУпАП, зокрема, оскаржується наявність у ОСОБА_1 ознак сп`яніння. Перевіряючи вказані доводи виходжу з практики ЄСПЛ, зокрема, у рішенні ЄСПЛ по справі "О`Галлоран та Франціє проти Сполученого Королівства" від 29.06.2007 року постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.
       Відповідно до національного законодавства працівник поліції самостійно на власний розсуд приходить до висновку про наявність ознак сп`яніння у водія транспортного засобу та вирішує питання щодо необхідності проходження водієм транспортного засобу огляду на стан сп`яніння. 
       Суд, дослідивши відеоматеріали, що містяться на оптичних дисках, встановив, що працівники поліції під час спілкування з ОСОБА_1 , виявивши в останнього ознаки алкогольного, а надалі наркотичного сп`яніння, діяли відповідно до приписів законодавства України, в межах своєї компетенції та виконуючи свої професійні обов`язки у відповідності до Закону України «Про Національну поліцію», а відтак обґрунтовано, на законних підставах запропонували водію пройти огляд щодо визначення стану алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та на стан накотичного сп`яніння у медичному закладі. 
       Апелянт зазначає, що в порушення норм Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, не було проведено лабораторних досліджень наданого ОСОБА_1 біоматеріалу, а саме сечі, з метою підтвердження, що саме така наркотична речовина та її кількість здатна спричинити стан сп`яніння в особи, в той час, як ОСОБА_1 був проведений лише швидкий тест на виявлення наркотичного засобу в сечі без проведення лабораторного підтвердження, зокрема методом тонкошарової хроматографії. Погоджуюсь із висновками суду першої інстанції, що такі доводи не заслуговують на увагу, оскільки термін лабораторне дослідження має загальний характер, який передбачає в тому числі і такий метод дослідження, як імунохроматографічний, за результатами проведення якого лікарем медичного закладу встановлено, що в сечі ОСОБА_1 наявний амфетамін.
       Крім цього, як положення Інструкції, так і положення інших нормативно-правових актів України, не містять вимоги щодо визначення кількість наркотичної речовини, яка міститься у досліджуваному біоматеріалі який відбирався у водія, зокрема у сечі ОСОБА_1 , а тому такі доводи адвоката є безпідставними. 
       Таким чином, вважаю що працівниками поліції було дотримано приписів законодавства України.
       Щодо тверджень апелянта про невідсторонення поліцейськими водія від керування транспортним засобом, що на думку захисника ставить під сумнів саму "підозру у сп`янінні", виходжу що у матеріалах справи міститься розписка ОСОБА_4 , якому було передано автомобіль FORD MUSTANG д.н.з. НОМЕР_1 для доставки його за місцем стоянки, що підтверджує факт відсторонення водія ОСОБА_1 від керувння транспортним засобом.
Відповідно до п. 2 Розділу І Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
       Згідно з ч. ч. 2, 3 ст. 266 КУпАП огляд особи, яка керувала транспортним засобом, на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, проводиться поліцейським з використанням спеціальних технічних засобів. Під час проведення огляду осіб поліцейський застосовує технічні засоби відеозапису, а в разі неможливості застосування таких засобів огляд проводиться у присутності двох свідків. Матеріали відеозапису обов`язково долучаються до протоколу про адміністративне правопорушення. Посилання апелянта на те, що проведення огляду ОСОБА_1 проводилось за відсутності двох відків не заслуговують на увагу, оскільки було застосовано технічні засоби відеозапису, і відеозапис є належним доказом у справі, як було зазначено вище.
       Апелянт зазначає, що у працівників поліції повинен бути сертифікат відповідності і свідоцтво про повірку законодавчо врегульованого засобу вимірювальної техніки, однак зазначені документи надаються працівниками поліції на вимогу, якої озвучено не було, крім того слід врахувати що покази газоаналізатора не стали підсатвою для складення протоколу про адміністративне правопорушення.
       В апеляційній скарзі захисник посилається на недоведеність факту керування ОСОБА_1 транспортним засобом та неправомірність його зупинки. Наведене спростовується відомостями, що містяться у протоколі про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП, який у відповідності до вимог ст.251 КУпАП є доказом у справі про адміністративне правопорушення та який складений поліцейськими що безпосерденьо зупиняли автомобілья під його керуванням, а також у рапорті поліцейських та відеозаписі з їх автомобіля та нагрудних реєстраторів.
       Апелянт вважає що протокол про адміністративне правопорушення складений з порушенням вимог КУпАП.
       Проте вказаний протокол складений уповноваженою особою - інспектором взводу 2 роти 3 батальйону УПП в Тернопільській області лейтенантом поліції Слободою П.І., з заповненням всіх необхідних реквізитів, встановлених ст. 256 КУпАП, підписаний уповноваженою на те особою, ОСОБА_5 був ознайомлений зі змістом протоколу про адміністративне правопорушення та отримав його копію, що підтверджується його власноручним підписом.
       У графі протоколу, якою передбачені пояснення особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, зазначено, що пояснення він надасть в суді.
Тимчасово вилучені документи: посвідчення водія НОМЕР_2 та видано тимчасовий дозвіл на керування транспортними засобами ТЗ233691.
       Тому вважаю, що звинувачення висунуте ОСОБА_1 є конкретним, оскільки зі змісту протоколу про адміністративне правопорушення вбачається, що його суть полягає в тому, що особа, яка притягається до адміністративної відповідальності, звинувачується у керуванні транспортним засобом в стані наркотичного сп`яніння, тобто порушенні вимог п. 2.9а Правил дорожнього руху України, за що передбачена відповідальність за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
       Згідно із вимог ст. 245 КУпАП завданням провадження в справах про адміністративні правопорушення є всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи та вирішення її в точній відповідності з законом.
       Висновок суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні ним адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП відповідає фактичним обставинам справи та підтверджується даними, які містяться в: 
протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД № 709780 від 06.04.2024 згіно з яким, ОСОБА_1 06.04.2024 року о 03 год. 46 хв. в с. Петриків, Тернопільського району по вул. Шептицького 12 керував транспортним засобом FORD MUSTANG д.н.з. НОМЕР_1 в стані наркотичного сп`яніння. Огляд на стан наркотичного сп`яніння проводився в КНП "ТОМЦСНЗ" ТОР, що підтверджується висновком на стан наркотичного сп`яніння № 245 о 04 год. 55 хв. від 06.04.2024. Таким чином, ОСОБА_1 порушив вимоги п. 2.9 а Правил дорожнього руху та вчинив правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП,
висновку щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 06.04.2024, згідно з яким ОСОБА_1 перебував у стані наркотичного сп`яніння, 
результатах токсикологічного дослідження №460 від 06.04.2024, згідно з яким у сечі ОСОБА_1 виявлено амфетамін (АМР), 
направленні на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 06.04.2024 року, з якого вбачається те, що ОСОБА_1 було направлено на огляд у КНП ТОМЦ СНЗ ТОР у зв`язку з виявленими працівниками поліції у водія ознаками наркотичного сп`яніння, а саме: з неприродня блідість обличчя, виражене тремтіння пальців рук, звужені зінниці, що не реагують на світло.
відеофіксації із нагрудних камер працівників поліції та відеореєстратора, яка міститься на оптичному диску та відображає порядок проведення огляду ОСОБА_1 на виявлення ознак сп`яніння.
       Вказані докази суд першої інстанції вірно визнав належними та допустими та такими, що в сукупності та взаємозв`язку доводять винуватість ОСОБА_1 у порушенні вимог ч. 1 ст. 130 КУпАП, з цим висновком погоджується і суд апеляційної інстанції.
       Відтак, вважаю, що суд першої інстанції, у відповідності до ст. 252 КУпАП повно, всебічно і об`єктивно дослідивши матеріали справи в їх сукупності, дійшов вірного висновку про наявність у діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та наклав на нього адміністративне стягнення у межах санкції цієї статті та з урахуванням, відповідно до ст. 33 КУпАП, характеру вчиненого правопорушення, особи порушника, ступеню його вини.
       З огляду на викладене, постанову місцевого суду щодо ОСОБА_1 за ч.1 ст.130 КУпАП слід залишити без змін, а апеляційну скаргу його представника - без задоволення.        
       На підставі наведеного, керуючись ст. 294 КУпАП, -
                                       ПОСТАНОВИЛА:         
       Поновити строк на апеляційне оскарження постанови Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 4 червня 2024 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП.
       В задоволенні апеляційної скарги представника ОСОБА_1 - адвоката Нюні О.І. відмовити, а постанову Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 4 червня 2024 року щодо ОСОБА_1 за ч. 1 ст. 130 КУпАП, - залишити без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною і оскарженню не підлягає.

Суддя