Справа № 303/7578/23

П О С Т А Н О В А
Іменем України

        23 липня 2024 року м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:
головуючої                –        судді Кожух О.А.,
суддів                –        Джуги С.Д., Собослоя Г.Г.
за участі секретаря        –        Гусоньки З.П. 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу  ОСОБА_1 на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 березня 2024 року (головуючий суддя Мирошниченко Ю.М.) у справі №303/7578/23 за скаргою ОСОБА_2 на дії та рішення приватного виконавця,

в с т а н о в и в :

Короткий зміст скарги боржника

У серпні 2023 року боржник ОСОБА_2 , в інтересах якого діє адвокат Сідун Владислав Мирославович, подав скаргу на дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Романа Романа Михайловича щодо складання розрахунку заборгованості за аліментами в межах виконавчого провадження ВП №66051512.
Скаржник вважає неправомірними дії та рішення приватного виконавця Романа Р.М. щодо розрахунку заборгованості за аліментами, які стягуються з нього на користь ОСОБА_1 на утримання двох неповнолітніх дітей. Посилався на те, що всупереч сімейному законодавству розрахунок проведено, виходячи з валового доходу, який він мав протягом 2012-2020 років, як приватний підприємець. 
Просив зобов`язати приватного виконавця провести розрахунок заборгованості з огляду на розмір середньої заробітної плати працівника для даної місцевості та з урахуванням квитанцій про переказ на рахунок стягувачці грошових коштів на утримання дітей.

Короткий зміст ухвали суду першої інстанції

       Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 13 березня 2024 року скаргу ОСОБА_2 задоволено частково. 
       Визнано неправомірними дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Романа Романа Михайловича щодо розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 08.08.2023 р. за № 02-01/6181 у виконавчому провадженні № 66061512.
       Зобов`язано приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Романа Романа Михайловича здійснити розрахунок заборгованості за аліментами у виконавчому провадженні № 66061512, виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості, та з урахування квитанцій про переказ коштів на рахунок стягувачки протягом розрахункового періоду на загальну суму 320 551 грн.
       Визнавши неправомірними дії приватного виконавця суд в ухвалі зазначив, що під час проведення розрахунків розміру заборгованості за аліментами приватний виконавець Роман Р.М. не взяв до уваги, що ОСОБА_2  як фізична особа-підприємець перебуває на спрощеній системі оподаткування, а отже заборгованість за аліментами в цьому випадку визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Суд встановив, що, згідно наданих квитанцій про переказ коштів на рахунок стягувачки, протягом розрахункового періоду боржник сплатив аліментів на загальну суму 320 551 грн
       
Короткий зміст вимог та доводи апеляційної скарги

На вказану ухвалу подала апеляційну скаргу стягувачка - ОСОБА_1 . Просить апеляційну ухвалу скасувати та ухвалити нове рішення, яким визнати дії приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Романа Романа Михайловича щодо складення розрахунку суми заборгованості із сплати аліментів від 08.08.2023 у виконавчому провадженні ВП №66051512 неправомірними.
Визнати рішення-розрахунок приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Романа Р.М. щодо суми заборгованості із сплати аліментів від 08.08.2023 у виконавчому провадженні ВП №66051512 неправомірними.
Зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Романа Р.М. усунути порушення з урахуванням доводів стягувачки ОСОБА_1 , а саме: провести розрахунок заборгованості із сплати аліментів по виконавчому провадженню ВП№66051512 за період 2012-2023 років із врахуванням квитанцій, визнаних стягувачкою, а саме у яких можливо ідентифікувати платника ОСОБА_2 або призначення платежу «аліменти».
В частині зобов`язання проведення розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню ВП№66051512 приватним виконавцем виконавчого округу Закарпатської області Романом Р.М. протягом 2012-2023 років виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості за увесь вказаний період за скаргою ОСОБА_2 просить відмовити.
У скарзі стягувачка ОСОБА_1 зазначає, що Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 №2037- VIII набув чинності 08.07.2017, а відтак застосування норми ч.2 ст. 195 СК України та розрахунок заборгованості платника аліментів ОСОБА_2 на підставі середньої заробітної плати працівника для даної місцевості є правильним з 08.07.2017. А до цієї дати приватний виконавець повинен був, при здійсненні розрахунку застосувати попередню редакцію ч.1 ст.195 СК України та визначати заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не проводилося їх стягнення.
Стягувачка заперечує визнання місцевим судом та врахування як сплачених аліментів грошові кошти, які надійшли на її рахунок від платника ОСОБА_3 , зазначивши, що останній неодноразово позичав у неї кошти та повертав на банківську карту.
Зазначає, що судом першої інстанції залишено поза увагою її клопотання про визнання такою, що не відповідає дійсності, заяви про отримання 169 530,02 гривень від боржника ОСОБА_2 , оскільки таку стягувачка писала під диктовку приватного виконавця Хрипти О.О. і не вела підрахунок цих коштів.

       Межі розгляду справи судом апеляційної інстанції

       Відповідно до ч.1 ст.367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       В судове засідання ОСОБА_2 та його представник не з?явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Представник ОСОБА_2 – адвокат Сідун В.М. - подав заяву, у якій просив розгляд справи відкласти, оскільки ОСОБА_2 за сімейними обставинами не має можливості з`явитись у судове засідання. Проте відповідних доказів суду надано не було. Колегія суддів не вважала причини неявки в судове засідання ОСОБА_2 поважними. Причини своєї неявки ОСОБА_4 не повідомив. Відповідно до ч. 2 ст 372 ЦПК України, колегія суддів розглянула справу за відсутності осіб, які не з?явились в судове засідання. 
       Заслухавши суддю-доповідача, позицію апелянта та її представника, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляції, колегія суддів дійшла таких висновків. 

       Фактичні обставини справи та застосовані норми права

       Судом встановлено, що на виконанні приватного виконавця приватного округу Закарпатської області Романа Р.М. перебуває, виданий Мукачівським міськрайонним судом 15.11.2012 виконавчий лист №0707/8330/2012 про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання неповнолітнього сина ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та неповнолітньої доньки ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/3 частини всіх видів його доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину щомісячно, до їх повноліття, починаючи з 11.09.2012.
       Згідно з проведеним приватним виконавцем Романом Р.М. розрахунком від 08.08.2023, заборгованість скаржника за аліментами станом на день проведення розрахунку склала 2 045 202, 22 грн (а.с.199-200 том 1).
       Згідно даних, що містяться в матеріалах цивільної справи, ОСОБА_2 є фізичною особою – підприємцем, є платником єдиного податку та перебуває на спрощеній системі оподаткування (а.с. 70 том 1). 
       Як убачається з матеріалів виконавчого провадження, приватним виконавцем Романом Р.М. для розрахунку заборгованості за період 2012-2020 рр. взято розмір доходу приватного підприємця ОСОБА_2 .
       Відповідно до частини третьої статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» визначення суми заборгованості зі сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому Сімейним кодексом України.
Частиною 2 статтею 195 Сімейного Кодексу України передбачено, що заборгованість за аліментами платника аліментів, який є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. 
Однак, у такій редакції ст.195 СК України викладена згідно Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» від 17.05.2017 №2037-VIII. Даний закон набув чинності 08.07.2017.
Статтею 195 Сімейного Кодексу України в редакції, що діяла до 08.07.2017, передбачалось, що заборгованість за аліментами, присудженими у частці від заробітку (доходу), визначається виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення.
Таким чином, суд першої інстанції помилково вказав, що весь розрахунок заборгованості  ОСОБА_2  слід перерахувати виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. 
Отже, з урахуванням наведеного, заборгованість ОСОБА_2  зі сплати аліментів на утримання дітей за період з 2012 року по червень 2017 року слід рахувати за вимогами норми закону, які діяли на час виникнення правовідносин (боргу), тобто заборгованість за аліментами повинна визначатись виходячи з фактичного заробітку (доходу) боржника. А з моменту набрання чинності вищезазначеним Законом, тобто з 08.07.2017, розрахунок заборгованості для фізичних осіб - підприємців, які перебувають на спрощеній системі оподаткування повинен здійснюватися виходячи з середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.
       Також, е погоджуючись із проведеними розрахунками приватного виконавця Бих С.М. оскаржив дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Романа Р.М. щодо складання розрахунку в межах виконавчого провадження ВП №66051512 та просив суд витребувати дані щодо руху коштів на рахунках стягувачки ОСОБА_1 .
       Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду від 30.10.2023 та від 28.11.2023 витребувано від АТ КБ «ПриватБанк» відомості про рух коштів на рахунках  ОСОБА_1 , отриманих від ОСОБА_2 у період з 2011 по 2021 роки, а також надати інформацію щодо інших платежів, про які вказував позивач ОСОБА_2 .
       Судом першої інстанції було досліджено надані АТ КБ «ПриватБанк» відомості щодо надходження на рахунок стягувачки коштів (а.с.4-33 том 2) за наявними у боржника квитанціями та, проаналізувавши та співставивши отримані дані й надані скаржником оригінали квитанцій, суд прийняв як належні докази перерахунку платника аліментів на рахунки стягувачки квитанції на загальну суму 320551 грн зокрема: за 2012 рік на суму 3000 грн., за 2013 рік на суму 8480 грн, за 2014 рік на суму 8900 грн, за 2015 рік на суму 15978 грн, за 2016 рік на суму 24751 грн, за 2017 рік на суму 57945 грн., за 2018 рік на суму 47850 грн, за 2019 рік на суму 48945 грн, 2020 рік на суму 51895 грн, 2021 рік на суму 52843 грн.
       Апелянтом ОСОБА_1 не заперечується отримання від боржника грошових коштів на загальну суму 144720,04 грн. за квитанціями, в яких призначенням платежу вказані аліменти та кошти, що надійшли від платника « ОСОБА_7 ». Однак, заперечує отримання аліментів за квитанціями, в яких платником зазначено ОСОБА_3 , а також ті, в яких не зазначено призначення платежу «аліменти». 
       Вбачається, що судом першої інстанції визнано як належні та допустимі докази квитанції за 2012-2017 роки, які не містять відомостей про платника, отримувача та призначення платежу, оскільки прийняті судом від скаржника за цей період квитанції співпадають за датою та розміром платежу з відомостями банку про переказ на рахунок стягувачки відповідних сум без зазначення платника. Суд врахував пояснення скаржника щодо даної обставини, який пояснив, що переказ коштів через термінал не передбачає наявності згаданих реквізитів. Доказів на підтвердження існування інших фінансових зобов`язань ОСОБА_2 перед стягувачкою не надано. 
На думку колегії суддів суд першої інстанції також правомірно взяв до уваги пояснення ОСОБА_3 щодо здійснення переказів аліментів на рахунок стягувачки за дорученням приватного підприємця ОСОБА_2 .. Натомість апелянтка не надала доказів на підтвердження своїх доводів, що між нею та ОСОБА_3 існували фінансові зобов`язання, на виконання яких ОСОБА_3 перераховував кошти на її картковий рахунок. 
Крім того, стягувачка ОСОБА_1 просила суд визнати її заяву про отримання від боржника ОСОБА_8 заборгованості зі сплати аліментів на суму 169 530,02 грн такою, що не відповідає дійсності, оскільки писала таку на прохання та під диктовку приватного виконавця Хрипти О.О..
       Вказані доводи не можуть бути прийняті до уваги апеляційним судом як обґрунтовані зважаючи на наступне.
       З копії заяви ОСОБА_1 від 23.12.2021 вбачається, що така написана власноруч та підписана стягувачкою особисто без зауважень чи доповнень щодо вказаної суми (а.с.114 том1). Даних про упередженість приватного виконавця Хрипти О.О. апелянт не наводить, як і не надає даних щодо суми, яку визнає стягувачка отриманою від боржника ОСОБА_8 по заборгованості зі сплати аліментів. 
       Зважаючи на викладене, колегія суддів дійшла висновку, що суд першої інстанції вірно визнав неправомірними дії та рішення приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Романа Романа Михайловича щодо розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 08.08.2023 за № 02-01/6181 у виконавчому провадженні № 66061512, а також визнав, що протягом розрахункового періоду ОСОБА_2 було сплачено аліменти на загальну суму 320551 грн. В той же час, через неправильне застосування судом норм матеріального права щодо бази розрахунку заборгованості за аліментами, оскаржувану ухвалу слід змінити з підстав, передбачених п. 4 ч. 1 ст 376 ЦПК України, зобов?язавши приватного виконавця здійснити розрахунок заборгованості за аліментами з врахуванням відповідних редакцій ст 195 Сімейного Кодексу України, які діяли у відповідні періоди.
Керуючись ст. 368, ст.374 ч.1 п.2, ст. 376 ч. 1 п. 4, ст.ст. 381 - 384 ЦПК України, суд апеляційної інстанції

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – задовольнити частково.
Ухвалу Мукачівського міськрайонного суду від 13 березня 2024 року –змінити, виклавши третій абзац резолютивної частини в наступній редакції:
       Зобов`язати приватного виконавця виконавчого округу Закарпатської області Романа Романа Михайловича здійснити розрахунок заборгованості за аліментами у виконавчому провадженні № 66061512, за період з вересня 2012 року по червень 2017 року виходячи з фактичного заробітку (доходу), який платник аліментів одержував за час, протягом якого не провадилося їх стягнення, а за період з липня 2017 року виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості.
При проведенні розрахунків врахувати квитанції про переказ коштів на рахунок стягувачки протягом розрахункового періоду на загальну суму 320551грн.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення.
Повне судове рішення складено 29 липня 2024 року.

Головуюча: Судді: