Справа № 161/18136/22 	Головуючий у 1 інстанції: Олексюк А. В. 	
Провадження № 22-ц/802/604/24  	  Доповідач: Бовчалюк  З. А.	

ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
       
26 червня 2024 року                                                  місто Луцьк
               
Волинський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого - судді Бовчалюк З.А.,   
суддів - Здрилюк О.І., Карпук А.К.,
з участю секретаря судового засідання  Ганжи М.І.,
представника позивача Місюка Р.П. ,
відповідача ОСОБА_2 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовом Фермерського господарства «Корсойл-Агро» до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні майном, стягнення збитків та упущеної вигоди, за апеляційною скаргою ОСОБА_2 на рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 березня 2024 року та додаткове рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 березня 2024 року, 

                                          В С Т А Н О В И В:

ФГ «Корсойл-Агро» звернулося в суд до ОСОБА_2 про усунення перешкод в користуванні майном, стягнення збитків та упущеної вигоди.
Позов обґрунтував тим, що ФГ «Корсойл-Агро» є підприємством, основним видом діяльності якого є вирощування зернових культур (крім рису), бобових культур і насіння олійних культур.
23.06.2017 між ОСОБА_3 та ФГ «Корсойл-Агро» укладено договір оренди землі (далі - Договір).
Відповідно до укладеного Договору Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Шепельської сільської ради Луцького району Волинської області, кадастровий №0722887500:04:000:0380. В оренду передається земельна ділянка загальною площею 2,76 га, у тому числі окремих категорій за їх складом та видами угідь - рілля 2,76 га. Згідно п.8 Договору, останній укладений на 7 років з урахуванням ротації культур згідно з проектом землеустрою. Після закінчення строку дії Договору Орендар має переважне право поновлення його на новий строк, дотримуючись вимог ст.33 ЗУ «Про оренду землі».
Договір був зареєстрований 31.07.2017, про що свідчить Витяг за №93464394 з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового права (зареєстровано за ФГ «Корсойл-Агро» право оренди земельної ділянки).
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 09.11.2020 (зареєстровано в реєстрі за №1-2170) ОСОБА_2 після смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) його матері - ОСОБА_3 набув у спадок земельну ділянку, площею 2,7553 га, кадастровий №0722887500:04:000:0380, яка розташована на території Шепельської сільської ради Луцького району Волинської області.
ОСОБА_2 особисто отримував оплату за оренду земельної ділянки, що стверджується його підписом у відповідній графі відомостей.
Однак, ОСОБА_2 вчиняє дії, що перешкоджають ФГ «Корсойл-Агро» користуватися орендованою земельною ділянкою та належно здійснювати свою господарську діяльність, у зв`язку з чим позивач поніс значні матеріальні збитки та не отримав доходи, які мав би реально одержати за звичайних обставин, якби їх право не було порушене (упущена вигода).
Просить суд зобов`язати ОСОБА_2 припинити будь-які роботи по обробітку земельної ділянки, площею 2,7553 га, кадастровий №0722887500:04:000:0380, яка розташована на території Шепельської сільської ради Луцького району Волинської області і не чинити перешкоди Фермерському господарству «Корсойл-Агро» у здійсненні останнім своєї господарської діяльності на земельній ділянці, відносно якої укладено договір оренди землі та стягнути з ОСОБА_2 на користь Фермерського господарства «Корсойл-Агро» 260 689,18 грн збитків, з яких 30 561,48 грн реальні збитки, 230 127,70 грн упущена вигода, а також судові витрати.
Рішенням Луцького міськрайнного суду Волинської області від 01 березня 2024 року позов задоволено частково.
Зобов`язано ОСОБА_2 припинити будь-які роботи по обробітку земельної ділянки, площею 2,7553 га, кадастровий №0722887500:04:000:0380, яка розташована на території Шепельської сільської ради, Луцького району Волинської області і не чинити перешкоди ФГ «Корсойл-Агро» у здійсненні господарської діяльності на земельній ділянці площею 2,7553 га, кадастровий №0722887500:04:000:0380, яка розташована на території Шепельської сільської ради Луцького району Волинської області, відносно якої Фермерським господарством «Корсойл-Агро» укладено договір оренди землі.
В задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Вирішено питання розподілу судових витрат по сплаті судового збору.
Додатковим рішенням від 14 березня 2024 року заяву адвоката Матвіюк Н.Р. стягнуто з ОСОБА_2 на користь ФГ «Корсойл - Агро» понесені витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15 000 грн.
Не погоджуючись з рішеннями суду першої інстанції, відповідач ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове судове рішення, яким в задоволенні позову відмовити. З тексту апеляційної скарги вбачається, що відповідач фактично не погоджується з рішенням суду першої інстанції, в частині задоволених позовних вимог.
Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, законність та обґрунтованість рішення суду, апеляційний суд доходить висновку, що апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, а рішення суду та додаткове рішення суду, в оскаржуваних частинах, залишити без змін.
Відповідно до п. 4 ч. 3 ст. 129 Конституції України основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів  у доведеності перед судом їх переконливості. 
Згідно зі статями 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України.
Судом встановлено, що 23.06.2017 між ОСОБА_3 та ФГ «Корсойл-Агро» укладено договір оренди землі, за умовами якого Орендодавець надає, а Орендар приймає в строкове платне користування земельну ділянку сільськогосподарського призначення, яка знаходиться на території Шепельської сільської ради Луцького району Волинської області, кадастровий №0722887500:04:000:0380 (п.1); В оренду передається земельна ділянка загальною площею 2,76 га, у тому числі окремих категорій за їх складом та видами угідь - рілля 2,76 га (п.2). Згідно п.8 Договору, останній укладений на 7 років з урахуванням ротації культур згідно з проектом землеустрою. Після закінчення строку дії Договору, Орендар має переважне право поновлення його на новий строк, дотримуючись вимог ст.33 ЗУ «Про оренду землі» (а.с.11).
Згідно з витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію речового права №93464394 від 02.08.2017 даний Договір був зареєстрований 31.07.2017 (а.с.12).
Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 09.11.2020 (зареєстровано в реєстрі за №1-2170) ОСОБА_2 після смерті ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) - ОСОБА_3 набув у спадок земельну ділянку, площею 2,7553 га, кадастровий №0722887500:04:000:0380, яка розташована на території Шепельської сільської ради Луцького району Волинської області (а.с.14-15).
Звертаючись до суду з даним позовом позивач зазначає, що відповідач чинить перешкоди у використанні фермерським господарством земельною ділянкою, яку вони орендують, та такими діями ОСОБА_2 господарству завдано шкоди.
Відповідно до частини першої статті 792 ЦК України за договором найму (оренди) ділянки наймодавець зобов`язується передати наймачеві ділянку на встановлений договором строк у володіння та користування за плату.
Відносини щодо найму (оренди) ділянки регулюються спеціальним законом «Про оренду землі».
Статтею 13 Закону України «Про оренду землі» визначено, що договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства.
Відповідно до пункту 3 частини першої статті 15 Закону України «Про оренду землі» істотними умовами договору оренди землі є, зокрема, орендна плата із зазначенням її розміру, індексації, форм платежу, строків, порядку її внесення і перегляду та відповідальності за її несплату.
Частинами першою-третьою статті 21 Закону України «Про оренду землі» передбачено, що орендна плата за землю - це платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою згідно з договором оренди землі. Розмір, умови і строки внесення орендної плати за землю встановлюються за згодою сторін у договорі оренди (крім строків внесення орендної плати за земельні ділянки державної та комунальної власності, які встановлюються відповідно до Податкового кодексу України. Обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції, якщо інше не передбачено договором оренди.
Згідно зі статтею 31 Закону України «Про оренду землі» договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором.
На вимогу однієї із сторін договір відповідно до частини першої статті 32 Закону України «Про оренду землі» може бути достроково розірваний за рішенням суду у разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями 24 і 25 цього Закону та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених Земельним кодексом України та іншими законами України.
Відповідно положень ст. 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору.
Положеннями ч. 4 ст. 32 Закону України «Про оренду землі» визначено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі.
Судом встановлено, що договір оренди землі був зареєстрований відповідно до вимог закону. Після смерті ОСОБА_3 , відповідач ОСОБА_2 успадкував земельну ділянку площею 2,7553 га, кадастровий №0722887500:04:000:0380, яка розташована на території Шепельської сільської ради Луцького району Волинської області та зареєстрував своє право у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно.
Пунктом 38 договору зазначено перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи, реорганізація юридичної особи - орендаря не є підставою для зміни умов або розірвання договору.
Заперечуючи щодо заявлених вимог ОСОБА_2 вказував, що позивачем не доведено факту укладення в червні  2017 року між позивачем та ОСОБА_3 договору оренди земельної ділянки. При цьому відповідач наголошував, що копія договору оренди земельної ділянки, що надана позивачем, не є беззаперечним доказом наявності договірних зобов`язань між ФГ «Крорсойл-Агро» та ОСОБА_3 . Такі доводи ОСОБА_2 є безпідставними та спростовуються матеріалами справи,  
Позивачем на підтвердження наявності укладеного між ними та ОСОБА_3 23 червня 2023 року договору оренди земельної ділянки надано копія  вказаного дату ( а.с.11 Т. 1) та зазначено про втрату оригіналу такого договору.  
Наявність підписаного договору стверджується реєстрацією останнього.
Право оренди земельної ділянки виникає з моменту державної реєстрації цього права (стаття 125 ЗК України).
Таким чином відсутність оригіналу договору сама по собі не свідчить про його неукладеність за наявності державної реєстрації права оренди на підставі відповідного договору та активних дій сторін договору по його виконанню.
Суд першої інстанції обґрунтовано вказав, що ОСОБА_2 після смерті матері отримував орендну плату , відтак йому достовірно було відомо , що земельна ділянка перебуває в оренді та у кого саме.
В суді апеляційної інстанції ОСОБА_2 вказав, що ще за життя ОСОБА_3 вони разом їздили отримувати орендну плату. При цьому зауважив, що не цікавився у матері в кого саме оренді перебуває земельна ділянка.
Орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Орендар в установленому законом порядку має право витребувати орендовану земельну ділянку з будь-якого незаконного володіння та користування, на усунення перешкод у користуванні нею, відшкодування шкоди, заподіяної земельній ділянці будь-якими особами (частини перша та друга статті 27 Закону України «Про оренду землі»).
Суд першої інстанції, підставно зазначив, що оскільки стороною відповідача визнано факт обробітку землі, яка перебувала в оренді позивача, то зазначені дії є перешкоджанням орендарю у використанні земельних ділянок, що суперечить положенням частини другої статті 24 Закону України «Про оренду землі», якою передбачено, що орендодавець зобов`язаний не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою.
Під час розгляду справи позивачем доведено наявність об`єктивно існуючих перешкод у здійсненні ним правомочностей щодо користування і розпорядження майном (земельної ділянки) та встановлено наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: неправомірність дій відповідача, існування безпосереднього причинного зв`язку між її діями і позбавленням орендаря права користування земельною ділянкою та вина відповідача, що є підставою для цивільно-правової відповідальності  ОСОБА_2 .
Ураховуючи те, що факт самовільного зайняття та використання відповідачем спірної земельної ділянки установлений судом, обґрунтованими є висновки суду про наявність правових підстав для задоволення позовної вимоги про усунення перешкод у її користування, оскільки відповідач ОСОБА_2 самовільно зайняв спірну земельну ділянку, яка перебуває в оренді позивача, та обробив їх, засіявши сільськогосподарською продукцією.
Відсутність правових підстав для стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди вмотивована в постанові Волинського апеляційного суду від 23 квітня 2024 року та в межах доводів апеляційної скарги ОСОБА_2 не переглядається .
Суд першої інстанції в оскаржуваній частині рішення наявним доказам дав правильну правову оцінку і обґрунтовано у відповідності з вимогами закону задовольнив позов в частині позовних вимог про усунення перешкод у користуванні земельної ділянки.
Доводи апеляційної скарги були предметом дослідження судом першої інстанції, у рішенні суду їм надано вірну правову оцінку.
Беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість постановленого по даній справі рішення в частині, що оскаржується, та відсутність підстав для його скасування з мотивів, викладених в апеляційній скарзі.
Додатковим рішення суду від 14 березня 2024 року вирішено стягнути з відповідача на користь позивача 15000 витрат на правничу допомогу.
Згідно з частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
Вирішуючи заяву позивача, суд першої інстанції дослідив надані докази на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу, урахував вимоги статті 137 ЦПК України та дійшов обґрунтованого висновку, про часткове задоволення заяви позивача та стягнення витрат з правничої допомоги з врахуванням складності справи , обсягу і вартості наданих послуг.
Додаткове рішення ухвалено з дотриманням норм процесуального права, а тому підстави для його скасування відсутні.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд

                                         У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 01 березня 2024 року та додаткове рішення Луцького міськрайонного суду Волинської області від 14 березня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий-суддя:

Судді: