ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2024 року	Львів	Справа № 140/33109/23 пров. № А/857/3749/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі:

головуючого судді                                                  Онишкевича Т.В.,
суддів                                                                      Качмара В.Я., Шинкар Т.І., 
                                                                                          
розглянувши у порядку письмового провадження у м. Львові апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 08 січня 2024 року у справі за її позовом до Головного управління Пенсійного фонду України у Волинській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 

суддя у І інстанції                                                            Плахтій Н.Б., 
час ухвалення рішення                                                  не зазначено,
місце ухвалення рішення                                                  м. Луцьк,
дата складення повного тексту рішення                               08 січня 2024 року,

ВСТАНОВИВ :

У листопаді 2023 року ОСОБА_1 звернулася до суду з адміністративним позовом, у якому просила:
про визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Кіровоградській області (далі – ГУ ПФУ в Кіровоградській області) від 22 вересня 2023 року №907520155617 про відмову у призначенні пенсії, як судді у відставці;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України у Волинській області    (далі – ГУ ПФУ у Волинській області) провести перерахунок та виплату пенсії у зв`язку із підвищенням розміру заробітної плати працюючого судді за її посадою згідно з довідкою Територіального управління Державної судової адміністрації України в Волинській області (далі – ТУ ДСАУ в Волинській області) від 14 серпня 2023 року №406 та довідки від 18 вересня 2023 року №430 у розмірі 81% від вказаної у цих довідках заробітної плати, починаючи з 03 жовтня 2023 року, з урахуванням виплачених сум, без обмеження граничного розміру пенсії.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 08 січня 2024 року у справі № 140/33109/23, ухваленим у порядку письмового провадження, у задоволенні позову було відмовлено. 
При цьому суд першої інстанції виходив із того, що законодавством не передбачено підстав та умов перерахунку пенсії, яка призначена на підставі Закону України «Про державну службу» від 16 грудня 1993 року №3723-XII (далі – Закон №3723-XII), а тому ГУ ПФУ в Кіровоградській області правомірно відмовило ОСОБА_1 у перерахунку та виплаті пенсії у зв`язку з підвищенням розміру заробітної плати працюючого судді за її посадою.
У апеляційному порядку рішення суду першої інстанції оскаржено ОСОБА_1 , яка просила таке скасувати та задовольнити її позов у повному обсязі. 
Вимоги за апеляційною скаргою обґрунтовано тим, що суд першої інстанції помилково зазначив про те, що позивачка отримує пенсію державного службовця з 02 січня 2007 року, оскільки у 2007 році їй була призначене пенсія на загальних підставах як особі, що досягла пенсійного віку і мала відповідний загальний стаж, а пенсія держаного службовця в розмірі 81% суддівської винагороди була призначена вже після виходу у відставку у 2009 році.
Окрім того, керуючись Законом України «Про державну службу» № 889-VIII від 10 грудня 2015 року (далі – Закон №889-VIII), суд першої інстанції не врахував, що згідно із пунктом 12 частини 3 статті 3 цього Закону його дія не поширюється на суддів, а отже постанови Кабінету Міністрів України, рішення Пенсійного фонду України та Міністерства соціальної політики України, прийняті на виконання цього Закону не можуть поширюватись на ОСОБА_1 , як на суддю у відставці, що отримує пенсію державного службовця. 
Водночас вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував правову позицію Верховного Суду від 28 лютого 2023 року по справі № 520/6418/21, оскільки вона стосується спору, який регулюється Законом України «Про публічні закупівлі». При цьому суд при розгляді спору застосував цей закон у редакції від 02 лютого 2020 року, який на момент виникнення спірних правовідносин у 2021 році вже не був чинний.
Правовідносини, які виникли згідно із Законом «Про статус суддів» № 2862-XI1 від 15 грудня 1992 року (далі – Закон №2862-XII), на підставі якого вона вийшла у відставку, та згідно із Законом №3723-ХІІ, на підставі якого отримувала пенсію державного службовця, є триваючими і передбачають гарантії соціального захисту позивачки і є невідповідними до Закону «Про публічні закупівлі».
Попри те, на думку апелянта, судом першої інстанції неправильно застосував Рішення Конституційного Суду від 23 грудня 2022 року № 2р-2022, яким визнано неконституційним положення Закону №889-VIII, що унеможливлював перерахунок пенсій державним службовцям, призначених на підставі статті 37 Закону №3723-XІІ, оскільки воно стосується державних службовців загальної категорії, а не суддів у відставці.
Наполягає на тому, що судом першої інстанції проігноровано встановлені законодавством гарантії незалежності суддів, зокрема щодо їх матеріального та соціального забезпечення, та недопустимість звуження їх обсягу та змісту при прийняті нових законів.
З урахуванням висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 27 вересня 2023 року у справі №640/10671/22, наполягає на можливості застосування при вирішенні спору аналогії закону відповідно до частини 3 статті 142 Закону України «Про судоустрій та статус судців» №1402-VIII від 02 червня 2016 року (далі - Закон №1402-VIII), а також з урахуванням Рішень Конституційного Суду - аналогії права.
Відповідно до пункту 3 частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України справа розглядається у порядку письмового провадження.
Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційних вимог, виходячи із такого.
Як встановлено судом на підставі матеріалів справи, ОСОБА_1 працювала на посаді судді Ківерцівського районного суду Волинської області, є суддею у відставці відповідно до постанови Верховної Ради України “Про звільнення суддів” від 15 січня 2009 року №889-VI.
Позивачка перебуває на обліку в ГУ ПФУ у Волинській області та отримує пенсію, призначену відповідно до статті 37 Закону №3723-ХII. 
14 вересня 2023 ОСОБА_1 звернулася до ГУ ПФУ у Волинській області із заявою про проведення перерахунку її пенсії у зв`язку з підвищенням заробітної плати працюючим суддям, до якої долучила довідки ТУ ДСАУ в Волинській області від 14 серпня 2023 року №406 про суддівську винагороду для обчислення щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці. 
З урахуванням принципу екстериторіальності заява ОСОБА_1 була передана на опрацювання ГУ ПФУ в Кіровоградській області, яке 22 вересня 2023 року прийняло рішення №907520155617 про відмову у перерахунку пенсії позивачки на підставі її заяви від 14 вересня 2023 року відповідно до Закону №3723-ХII.
ОСОБА_1 не погодилася із таким рішенням пенсійного органу та звернулася до адміністративного суду з позовом, що розглядається.
При наданні правової оцінки правильності вирішення судом першої інстанції цього публічно-правового спору оскаржуваним рішенням та доводам апелянта, що викладені у апеляційній скарзі, суд апеляційної інстанції виходить із такого.
Відповідно до частини 1 статті 78 Кодексу адміністративного судочинства України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їх представників.
Частиною 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з приписами частини 3 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
Відповідно до приписів частини 2 статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
На час виходу ОСОБА_2 у відставку статус судді регламентувався приписами Закону №2862-XII.
У відповідності до частини 4 статті 43 вказаного Закону  судді, який пішов у відставку, за наявності відповідного віку і стажу роботи виплачується пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про державну службу" ( 3723-12 ). Судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді не менше 20 років, виплачується за його вибором пенсія або звільнене від сплати податку щомісячне довічне грошове утримання в розмірі 80 відсотків заробітної плати працюючого на відповідній посаді судді. За кожний повний рік роботи понад 20 років на посаді судді розмір щомісячного довічного грошового утримання збільшується на два відсотки заробітку, але не більше ніж до 90 відсотків заробітку судді. Судді у відставці, який має стаж роботи на посаді судді менше 20 років і досяг 55-річного віку (для жінок - 50 років), розмір  щомісячного  грошового утримання обчислюється пропорційно кількості повних років роботи на посаді судді. При досягненні таким суддею пенсійного віку за ним зберігається  право  на одержання щомісячного довічного грошового утримання в зазначеному розмірі, або, за його вибором, призначається пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону України "Про  державну службу".
Відтак, позивачка ОСОБА_2 при реалізації передбаченої законом можливості вибору соціального забезпечення при виході у відставку обрала отримання пенсія на умовах, передбачених статтею 37 Закону №3723-ХII, а не щомісячного довічного грошового утримання судді у відставці відповідно до Закону №2862-XII.
У відповідності до статті 37-1 Закону №3723-XII у редакції, що була чинною на час призначення пенсії позивачці та діяла до 01 січня 2015 року, у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям, а також у зв`язку із набуттям особою права на пенсійне забезпечення державного службовця за цим Законом відповідно здійснюється перерахунок раніше призначених пенсій. Перерахунок пенсії здійснюється виходячи із сум заробітної плати, на які нараховуються страхові внески на загальнообов`язкове державне пенсійне страхування працюючого державного службовця відповідної посади та рангу на момент виникнення права на перерахунок пенсії.
01 січня 2015 року набрав чинності Закон України від 28 грудня 2014 року №76-VIII “Про внесення змін та визнання такими, що втратили чинність, деяких законодавчих актів України” (далі - Закон №76-VIII), яким було внесено зміни до статті 37-1 Закону №3723-ХІІ та повноваження на встановлення умов та порядку перерахунку призначених пенсій державним службовцям після 01 січня 2015 року делеговано Кабінету Міністрів України. 
З метою вдосконалення визначення розмірів заробітку для призначення пенсій Кабінет Міністрів України прийняв постанову “Про деякі питання вдосконалення визначення розмірів заробітку для обчислення пенсії” від 31 травня 2000 року №865 (далі - Постанова №865).
За приписами пунктів 4, 5 Постанови №865 у разі підвищення розміру заробітної плати працюючим державним службовцям заробітна плата для перерахунку пенсії пенсіонерам, яким пенсія призначена з дня набрання чинності Законом України “Про державну службу” №3723-ХІІ, визначається в такому порядку:
1) пенсіонерам, які на момент перерахунку пенсії продовжують працювати на посаді, з якої призначено пенсію, - на підставі поданої довідки про одержувану заробітну плату на момент перерахунку;
2) іншим пенсіонерам - на підставі документів, поданих на час перерахунку, виходячи із сум заробітної плати, яку одержує працюючий державний службовець на відповідній посаді, з якої призначено (перераховано) пенсію, на момент виникнення права на перерахунок.
Перерахунок пенсій провадиться з місяця підвищення розміру заробітної плати працюючого державного службовця на підставі поданої заяви та довідок, виданих державними органами за останнім місцем роботи. Форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення (перерахунку) пенсії державним службовцям, затверджується правлінням ПФУ за погодженням з Мінсоцполітики.
Згодом постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2015 року №1013 “Про упорядкування структури заробітної плати, особливості проведення індексації та внесення змін до деяких нормативно-правових актів” (далі – Постанова №1013) пункт 4 Постанови №865 було виключено, а пункт 5 викладено у такій редакції: “форма довідки про заробітну плату, що подається для призначення пенсії державним службовцям, затверджується правлінням Пенсійного фонду України за погодженням з Міністерством соціальної політики”. При цьому у Постанова №1013 не містила положень щодо можливості перерахунку пенсії у зв`язку з підвищенням розміру заробітку працюючих державних службовців.
З урахуванням наведених правових норм апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що у період з 01 грудня 2015 року по 01 травня 2016 року чинне  законодавство про пенсійне забезпечення державних службовців не передбачало можливості перерахунку пенсії, призначеної у відповідності до статті 37 Закону №3723-ХІ, через підвищення розміру заробітку працюючих державних службовців, відносячи вирішення такого питання до компетенції Кабінету Міністрів України.
10 грудня 2015 року було прийнято Закон №889-VIII, що набув чинності 01 травня 2016 року, у зв`язку з чим положення Закону №3723-XII, якими було врегульоване пенсійне забезпечення державних службовців, втратили чинність.
При цьому відповідно до приписів статті 90 Закону №889-VIII пенсійне забезпечення державних службовців здійснюється відповідно до Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” (далі - Закон №1058-IV), стаття 42 якого не визначає підставою перерахунку призначених пенсій підвищення розміру заробітку працюючих державних службовців.
З огляду на викладене суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про те, що ні Законом №889-VІІІ, ні Законом №1058-IV не було передбачено такої підстави для перерахунку пенсії державного службовця, як збільшенням розміру заробітної плати працюючих службовців.  
Як свідчать матеріали справи, на момент звернення ОСОБА_1 із заявою про перерахунок пенсії державного службовця спірні правовідносини регламентувалися приписами Закону №889-VIII, а отже не передбачали підстав та умов перерахунку пенсії, яка призначена у відповідності до Закону №3723-XII.
Апеляційний суд вважає вірним твердження суду першої інстанції про те, що до правовідносин щодо перерахунку пенсій слід застосовувати законодавство, чинне на час звернення за здійсненням такого перерахунку, а не те норми, за якими пенсія була призначена. 
До подібних висновків дійшов Верховний Суд у складі у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у постанові від 28 лютого 2023 року при розгляді справи №520/6418/21, який в силу приписів частини 5 статті 242 Кодексу адміністративного судочинства України та частини 6 статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» слушно враховано судом першої інстанції при вирішенні цього спору.
Доводи апелянта про те, що вказані висновки Верховного Суду не є релевантними до спірних правовідносин, на переконання апеляційного суду, є безпідставними та не відповідають фактичним обставинам.
Попри те, суд першої інстанції при наданні оцінки можливості застосування до спірних правовідносин Рішення Конституційного Суду України у справі за конституційною скаргою ОСОБА_3 щодо відповідності Конституції України (конституційності) підпункту 1 пункту 2 розділу ХІ “Прикінцеві та перехідні положення” Закону України “Про державну службу” від 10.12.2015 №889-VIII (щодо гарантій соціального захисту державних службовців) від 23 грудня 2022 року № 3-р/2022 у справі № 3-132/2018 (5462/17) слушно зауважив, що у вказаному рішенні Конституційний Суд Україні звернув увагу на обов`язок Верховної Ради України внормувати перерахунок розмірів пенсій осіб, яким надано право на призначення пенсії на підставі статті 37 Закону №3723-ХІІ зі змінами, з урахуванням приписів Конституції України та цього Рішення, що передбачає внесення змін у правове регулювання перерахунку пенсії позивачки у майбутньому. 
Разом із тим, до часу законодавчого врегулювання Верховною Радою України порядку перерахунку пенсій, призначених на підставі статті 37 Закону №3723-ХІІ, у відповідачів відсутні правові підстави для проведення відповідного коригування розміру пенсії позивачки, а отже відсутні підстави для спонукання до проведення таких дій у судовому порядку.  
Підсумовуючи наведене, на переконання апеляційного суду, доводи апеляційної скарги, наведені на спростування висновків суду першої інстанції, не містять належного обґрунтування чи фактичних обставин, які б були безпідставно залишені без розгляду судом першої інстанції.
Порушень норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильного застосування норм матеріального права поза межами вимог апелянта та доводів, викладених у апеляційній скарзі, у ході апеляційного розгляду справи встановлено не було.
З огляду на викладене суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що суд першої інстанції, вирішуючи цей публічно-правовий спір, правильно встановив фактичні обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права, а відтак апеляційну скаргу слід залишити без задоволення.
Підстав для зміни розподілу судових витрат за наслідками апеляційного перегляду справи у відповідності до вимог частини 6 статті 139 Кодексу адміністративного судочинства України немає. 

Керуючись статтями 241, 243, 308, 311, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 08 січня 2024 року у справі №140/33109/23 – без змін.

Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції лише у випадках, передбачених пунктом 2 частини 5 статті 328 Кодексу адміністративного судочинства України. 

Головуючий суддя	 	Т. В. Онишкевич 	
судді	 	В. Я. Качмар 	
 	 	Т. І. Шинкар