ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 644/9557/21  Номер провадження 22-ц/814/2725/24	Головуючий у 1-й інстанції Яковенко  Н.Л.  Доповідач ап. інст. Панченко О. О.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2024 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого судді Панченка О.О.,
Суддів: Лобова О.А., Одринської Т.В.
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Мудраченка Івана Володимировича на рішення Київського районного суду м. Полтави від 30 квітня 2024 року ухвалене у складі головуючого судді Яковенко Н.Л., повний текст судового рішення виготовлено – 30.04.2024 року
у справі за позовом фірми "Т.М.М." Товариства з обмеженою відповідальністю до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості ,-
В С Т А Н О В И В :
ОПИСОВА ЧАСТИНА
Зміст позовних вимог
У жовтні 2021 року фірма "Т.М.М." Товариство з обмеженою відповідальністю звернулася до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості. Просила стягнути з відповідача заборгованість за період з 06.09.2019 по травень 2020 року в розмірі 4943,31 грн та понесені судові витрати.
Позов мотивований тим, що 01.01.2012 між позивачем та відповідачем ОСОБА_1 було укладено договір № 20 О.Я.-к1-кв.10 про надання житлово-комунальних та інших послуг. Позивач надавав відповідачу послуги з централізованого водопостачання, водовідведення, електропостачання, але відповідач має заборгованість.
Відповідно до розпорядження Голови Верховного Суду від 14.03.2022 № 7/0/9-22 змінено територіальну підсудність судових справ Орджонікідзевського районного суду м. Харкова на Київський районний суд м. Полтави.
Ухвалою Київського районного суду м. Полтави від 29.05.2023 в даній справі було відкрито провадження з розглядом справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи про дату, час та місце розгляду.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 30 квітня 2024 року позовні вимоги Фірма «Т.М.М.» Товариство з обмеженою відповідальністю задоволено.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь Фірма «Т.М.М.» - Товариство з обмеженою відповідальністю заборгованість в період з 06.09.2019 по травень 2020 року на підставі договору № 20 О.Я.-к1-кв.10 від 01.01.2012 у розмірі 4943 грн 31 коп., 2270 грн судового збору, 5000 грн витрат на професійну правничу допомогу, всього 12213 грн 31 коп.

Задовольняючи позовні вимоги та постановляючи рішення про стягнення заборгованості суд першої інстанції дійшов висновку, що відповідачем не надано до суду доказів, що свідчать про виконання ним своїх обов`язків по сплаті за надані позивачем послуги, а тому споживач зобов`язаний оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними.
Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги
Не погодившись із вказаним рішенням, представник ОСОБА_1  - адвокат Мудраченко І.В.подав апеляційну скаргу в якій, посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким відмовити у задоволенні позову.
Також зазначає, щоФірма «Т.М.М.» - ТОВ не надавала до суду будь-яких документів на підтвердження понесення судових витрат. Справа не містить ані договору про надання правової допомоги, ані документів, що свідчили б про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги. Суд першої інстанції безпідставно задовольнив позовні вимоги Позивача в частині стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 5000,00 грн.
15.07.2024 року представник Фірми «Т.М.М.» - Товариства з обмеженою відповідальністю – адвокат Охотський Д.П. надав Полтавському апеляційному суду відзив на апеляційну скаргу в якому просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Відповідно до частини 13 статті 7 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно вимог частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше тридцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
З огляду на ціну позову та зазначені норми закону, дана справа має розглядатися у письмовому провадженні без повідомлення її учасників.
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до наступного висновку.
Встановлені обставини справи
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції,  відповідач ОСОБА_1 за даними Державного реєстру речових прав на нерухоме майно станом на 04.10.2021 є власником квартири АДРЕСА_1 загальною площею 50,7 кв.м. на підставі договору купівлі-продажу від 31 грудня 2011 року, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Бєсєдою О.Д. за р. №1854.
12.01.2011 на підставі акту приймання-передачі житлового комплексу з балансу на баланс Фірма «Т.М.М.» - ТОВ прийняла на баланс житловий комплекс з прибудовою офісних приміщень та підземним паркінгом автомашин, що знаходиться по АДРЕСА_2 .
Відповідно до Протоколу №1 загальних зборів співвласників житлового будинку по АДРЕСА_2 від 01.09.2011 прийняте рішення доручити Фірмі «Т.М.М.»-ТОВ утримувати на її балансі житловий будинок по АДРЕСА_2 ;
забезпечити належну експлуатацію житлового будинку по АДРЕСА_2 ; здійснювати розпорядження загальним майном житлового будинку по АДРЕСА_2 (том 1 а.с. 29).
Згідно Протоколу громадських слухань про затвердження тарифів на послуги з утримання житлового будинку по АДРЕСА_2 та належної до нього прибудинкової території від 01.09.2011 затверджений такий перелік послуг з утримання указаного житлового будинку та належної до нього прибудинкової території: прибирання прибудинкової території; прибирання сходових кліток; вивезення побутових відходів; технічне обслуговування ліфтів; технічне обслуговування внутрішньо будинкових систем: гарячого водопостачання, холодного водопостачання, водовідведення, централізованго опалення; дератизація, дезінсекція; технічне обслуговування та поточний ремонт систем протипожежної автоматики димовидалення; освітлення місць загального користування, підвальних приміщень та підкачування води; енергопостачання ліфтів; проведення періодичної повірки, обслуговування і ремонту квартирних засобів обліку води та теплової енергії. Вирішено затвердити тариф на послуги з утримання указаного житлового будинку та належної до нього прибудинкової території в розмірі 3,623 грн. за 1 кв.м загальної площі квартири (том 1 а.с. 30-31).
Відповідно до договору № 20 О.Я.-К1-кв.10 про надання житлово-комунальних та інших послуг, укладеного 01 січня 2012 року між Фірмою «Т.М.М.» - Товариство з обмеженою відповідальністю (виконавець) та ОСОБА_1 (споживач), предметом даного договору є надання Виконавцем послуг з утримання будинку по АДРЕСА_2 , належних до нього прибудинкової території та споруд; послуг балансоутримання; забезпечення надання комунальних послуг централізованого постачання холодної води, водовідведення, газо- та електропостачання, а Споживачем своєчасної оплати цих послуг у строки та на умовах, передбачених цим договором. Виконавець надає житлово-комунальні послуги відповідно до переліків, зазначених у додатках до цього договору, за тарифами, які розраховуються відповідно до встановленого нормативно-правовими актами порядку. Додаткові послуги, які залежать від специфіки утримання будинку, розраховуються виходячи з обсягів наданих послуг за розцінками, затвердженими виконавцем.
ОСОБА_1 належним чином свої зобов`язання за договором не виконувала, рішенням Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 19.10.2020 в справі № 644/1508/20, яке набрало законної сили, стягнуто з ОСОБА_1 на користь Фірми «Т.М.М.» - ТОВ заборгованість за надані відповідно до Договору №20 О.Я.К1-кв.10 від 01 січня 2012 року послуги з обслуговування прибудинкової території та споруд і комунальні послуги за період з 06 лютого 2018 року по 06 вересня 2019 року в розмірі 24460 грн. 85 коп., а також судові витрати у розмірі 1910 грн.
Предметом спору в даній справі є заборгованість за договором № 11-8040/09-АК-1 від 29.06.2005 в розмірі 259,14 грн та за договором про постачання електричної енергії споживачу № 027265 від 01.01.2019 в розмірі 4684,17 грн.
Надання послуг з водопостачання та водовідведення в багатоквартирний будинок по АДРЕСА_2 позивач Фірма «Т.М.М.» - ТОВ здійснював відповідно до укладеного з КП «Харківводоканал» договору № 11-8040/09-АК-1 від 29.06.2005.
З 19.08.2019 позивач, будучи надавачем відповідних послуг, був позбавлений доступу до лічильників обліку води в будинку, про що складені відповідні акти.
11.11.2019 між фірмою «Т.М.М.»-ТОВ та КП «Харківводоканал» підписано додаткову угоду (том 1 а.с. 49) про виключення з договору будинку АДРЕСА_2 з 11.11.2019, КП «Харківводоканал» виставлено акти здачі-приймання наданих послуг до договору № 11-8040/09-АК-1від 29.06.2005 за водопостачання та водовідведення з 30.09.2019 по 31.10.2019 (том 1 а.с. 46, 164).
З урахуванням викладеного, колегія суддів зазначає, що встановивши вказані обставини суд першої інстанції дійшов вірного висновку про стягнення з відповідача ОСОБА_1 заборгованості за договором № 11-8040/09-АК-1 від 29.06.2005 в розмірі 259,14 грн.
Надання послуги з електропостачання в багатоквартирний будинок АДРЕСА_2 позивачем здійснювалося на підставі укладеного з АТ «Харківобленерго» договору про постачання електричної енергії споживачу № 027265 від 01.01.2019 (том 1 а.с. 50-63).
Відповідно до даних зняття показників лічильників АТ «Харківобленерго» станом на 28.04.2020 по будинку по АДРЕСА_2 за показниками лічильників донараховано за період з серпня 2019 року по квітень 2020 року 11269093 кВт на суму заборгованості на договором 213207,24 грн при площі приміщень 23076,90 кв.м.
З огляду на викладене, позивач правомірно нарахував ОСОБА_1 заборгованість за послуги з користування електроенергією в розмірі 4684,17 грн, враховуючи площу квартири АДРЕСА_1 (2132076,24 грн/ 23076,90 кв.м (загальна площа) х 50,7 кв.м. = 4687,17 грн).

Посилання апелянта на те, що у зв`язку з прийняттям рішення загальними зборами ОСББ «ЖК Ультра», що оформлене протоколом № 1 від 20.04.2018 цивільні правовідносити між ОСОБА_1  та фірмою «Т.М.М.» -ТОВ повністю припинені, оскільки Об`єднання змінило форму управління багатоквартирним будинком з дотриманням процедури, передбаченої чинним законодавством України спростовується наступними доводами позивача, а саме - Постановою Східного апеляційного господарського суду від 20.03.2019 у справі № 922/1500/18 позовні вимоги Фірми «Т.М.М.» ТОВ задоволено, скасовано державну реєстрацію ОСББ «ЖК Ультра» від 03.04.2018, зареєстрованого Департаментом державної реєстрації Харківської міської ради, запис в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців і громадських формувань №14801020000076409. Отже, враховуючи скасування реєстрації ОСББ «ЖК Ультра» в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців і громадських формувань, рішення, прийняті загальними зборами указаного об`єднання, є нечинними.
Виходячи зі змісту статті 526 ЦК України, цивільне законодавство містить загальні умови виконання зобов`язання, що полягають у його виконанні належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Це правило є універсальним і підлягає застосуванню як до виконання договірних, так і недоговірних зобов`язань. Недотримання умов виконання призводить до порушення зобов`язання.
Законом України «Про житлово-комунальні послуги» визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки.
Відповідно до частини 1статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг.
Положеннями статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком, яка включає: - утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно - технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; - купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; - поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, управління побутовими відходами.
       Пунктом 5 частини 2 статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»передбачено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Такі ж вимоги передбачені в пункті 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затвердженихпостановою Кабінету Міністрів Українивід 24 січня 2006 року № 45.
Відповідно до частини 1статті 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону.
Тобто, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними.
Щодо вимоги про стягнення витрат на правову допомогу колегія суддів зазначає наступне.
Питання щодо ухвалення рішення про судові витрати врегулювано положеннями ст. 246 ЦПК України.
Якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог.
Для вирішення питання про судові витрати суд призначає судове засідання, яке проводиться не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог.
У випадку, визначеному частиною другою цієї статті, суд ухвалює додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 цього Кодексу.
Відповідно  до  п.3 ч.1 ст.270  ЦПК  України суд, що  ухвалив  рішення,  може за  заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання  про  судові витрати.
В порядку визначеному п.9 ч.3 ст.175 ЦПК України позовна заява повинна містити попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи.
Положеннями ст.134 ЦПК України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи.
У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору.  
Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Суд може попередньо визначити суму судових витрат (крім витрат на професійну правничу допомогу), пов`язаних з розглядом справи або певною процесуальною дією. Така попередньо визначена судом сума не обмежує суд при остаточному визначенні суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи.
Згідно із ч. 1 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката (крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави) підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст.137 ЦПК України).
В силу ч.8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву.
У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду.
Положеннями ст.127 ЦПК України врегульовані питання поновлення та продовження процесуальних строків і відповідно до ч.1 цієї статті суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
У постанові Верховного Суду від 13 жовтня 2021 року у справі № 520/8662/19 зазначено, що сторона може подати докази на підтвердження розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, у тому числі і після судових дебатів, але виключно за сукупності двох умов: по-перше, ці докази повинні бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, і по-друге, сторона зробила відповідну заяву про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів.
Водночас, Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц зауважила, що приписи частини восьмої статті 141 ЦПК України щодо строку та порядку подання доказів про розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, має застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.
У постанові Верховного Суду від 29 червня 2022 року в справі № 161/5317/18 містяться висновки про те, що аналіз норм статті 126, 137, 141 ЦПК України вказує на те, що умовами вирішення питання про розподіл судових витрат (крім судового збору), є подання стороною відповідної заяви (усної чи письмової) до закінчення судових дебатів у справі, а також подання відповідних доказів про понесені витрати у строки, визначені процесуальним законом. Неподання чи незаявлення стороною до закінчення судових дебатів у справі про необхідність розподілу судових витрат, пов`язаних із розглядом справи, тобто крім судового збору, є підставою для відмови у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення щодо таких судових витрат. Неподання стороною доказів на підтвердження розміру витрат, пов`язаних із розглядом справи, до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву, має своїм процесуальним наслідком залишення такої заяви без розгляду. Водночас потрібно розрізняти наслідки своєчасного неподання заяви про відшкодування судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, та доказів на підтвердження їх розміру, та загальні правила розподілу судових витрат за результатами розгляду справи. 

З матеріалів справи вбачається, що при зверненні до суду з позовом позивачем було надано лише попередній розрахунок розміру судових витрат, що передбачено положеннями ст.ст. 134,175 ЦПК України. Проте докази понесених витрат на правничу допомогу, зокрема договір і розрахунок суми до ухвалення рішення суду представлені не були.
Також з матеріалів справи не вбачається, що стороною позивача була здійснена заява в порядку передбаченому ч.8 ст.141 ЦПК України.
Проте аналіз положень ч. ст.141 ЦПК України вказує на те, що сторона має право подати докази на підтвердження понесених судових витрат протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду лише за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. І вказані положення мають застосовуватися і до справ, що розглядаються в спрощеному провадженні, де судові дебати відсутні.
Таким чином слід погодитись з доводами апеляційної скарги відповідача, що суд першої інстанції безпідставно задовольнив позовні вимоги в частині стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 5 000 грн.
ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до пунктів 3, 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення апеляційної скарги та скасування  рішення Київського районного суду м. Полтави від 30 квітня 2024 року в частині стягнення витрат на правову допомогу.

Керуючись ст.ст. 367, 374 ч. 1 п. 2, ст. 376 ч. 1 п. п. 3, 4, ст.ст. 382-384 ЦПК України, суд, -
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - адвоката Мудраченка Івана Володимировича задовольнити частково.
Рішення Київського районного суду м. Полтави від 30 квітня 2024 рокув частині стягнення витрат на професійну правничу допомогу – скасувати та відмовити в цій частині.
В іншій частині рішення залишити без змін.
       Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, визначених у ч.3 ст.389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 19 вересня 2024 року.

Головуючий суддя                                                                       О.О. Панченко

Судді                                                                                 О.А. Лобов

                                                                               Т.В. Одринська