П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

26 червня 2024 р.	м. Одеса	Справа № 420/32669/23	

Місце прийняття ухвали суду 1 інстанції:
м. Одеса;
Дата складання повного тексту ухвали суду 1 інстанції:
08.04.2024 року;
Суддя І інстанції: Скупінська О.В.

                 П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
                           Головуючого судді – Єщенка О.В.
                           суддів                      – Крусяна А.В..
                                                            – Яковлєва О.В.
   
розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2024 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:

В листопаді 2023 року ОСОБА_1 зверталась до суду першої інстанції з позовом, в якому просила:
визнати протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо обмеження розміру пенсії максимальним розміром (десятьма прожитковими мінімумами, установлених для осіб, які втратили працездатність) з 01.02.2023 року;
зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок та виплату пенсії без обмеження розміру пенсії максимальним розміром, починаючи з 01.02.2023 року.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 31 січня 2024 року, яке набрало законної сили, адміністративний позов задоволено.
Суд визнав протиправними дії Головного управління Пенсійного фонду України в Одеській області щодо обмеження розміру пенсії ОСОБА_1 максимальним розміром (десятьма прожитковими мінімумами, установлених для осіб, які втратили працездатність) з 01.02.2023 року.
Зобов`язав Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області провести перерахунок та виплату пенсії ОСОБА_1 без обмеження розміру пенсії максимальним розміром, починаючи з 01.02.2023 року, з урахуванням раніше виплачених сум.
За відповідною заявою, 30.03.2024 року позивачці видано виконавчий лист у справі №420/32669/23.
Також, 01.04.2024 року ОСОБА_1 звернулась до суду першої інстанції із заявою, в якій просила встановити судовий контроль за виконанням судового рішення в адміністративній справі №420/32669/23 в порядку статті 382 КАС України та зобов`язати відповідача подати звіт про виконання рішення Одеського окружного адміністративного суду від 31 січня 2024 року.
В обґрунтування вказаних вимог зазначено, що рішення в адміністративній справі №420/32669/23 набрало законної сили 04.03.2024 року, однак із настанням цих обставин відповідач в добровільному порядку судове рішення не виконав та з квітня 2024 року продовжує нараховувати пенсію позивачці з обмеженням максимальним розміром.
Наголошуючи на обов`язковості судових рішень, які набрали законної сили, а також не виконанні рішення у цій справі до цього часу, наполягає на наявності підстав для вжиття заходів судового контролю за виконанням судового рішення в адміністративній справі.
Ухвалою Одеського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2024 року відмовлено у задоволенні заяви про встановлення судового контролю з виконання рішення по справі №420/32669/23.
Проаналізувавши положення статтей 370, 382 КАС України, суд першої інстанції виходив з того, що встановлення судового контролю за виконанням судових рішень є заходом впливу на відповідача з метою своєчасного виконання своїх зобов`язань у межах відповідної справи, який направлений на усунення вже існуючого порушення прав позивача стосовно належного виконання судового рішення. Заходи судового контролю застосовуються в залежності від наявності об`єктивних обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, стосовно ухилення відповідача від виконання рішення суду.
З огляду на те, що заявник не звертався із виданим виконавчим документом з метою примусового виконання рішення, а також те, що не знаходять свого підтвердження обставини про ухилення відповідача від виконання судового рішення, суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість поданої заяви та відсутність підстав для її задоволення.
Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин справи, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу суду скасувати та прийняти нове судове рішення про задоволення заяви у повному обсязі.
Обґрунтовуючи доводи та вимоги апеляційної скарги, апелянт зазначає, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки нормам законодавства, що регулює спірне питання, та обставинам справи і помилково залишено поза увагою те, що метою заходів судового контролю є забезпечення належного виконання судового рішення. Підставою для застосування таких заходів є саме невиконання судового рішення, ухвалене на користь особи-позивача, та обставини, що свідчать про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень, пов`язані із невиконанням рішення.
Акцентуючи увагу на тому, що суб`єкт владних повноважень має виконати рішення за фактом ухвалення відповідного судового рішення і набрання чинності рішенням є достатньою підставою для його виконання, однак відповідач продовжує нараховувати пенсію позивачці з обмеженням максимальним розміром, апелянтка наполягає на обґрунтованості своїх вимог та наявності підстав для задоволення поданої заяви у повному обсязі.
У відзиві на апеляційну скаргу Головне управління Пенсійного фонду України в Одеській області посилається на необґрунтованість доводів та вимог апелянтки, правильність висновків суду першої інстанції та відсутність підстав для скасування судового рішення.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів виходить з наступного.
Статтею 129-1 Конституції України визначено, що суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання.
Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку.
Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Вказані положення Основного Закону кореспондуються із приписами частин 2, 3 статті 14 КАС України, згідно яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України.
Невиконання судового рішення тягне за собою відповідальність, встановлену законом.
Аналогічні положення щодо обов`язковості судових рішень містять норми статті 370 КАС України.
Відповідно до частини 1 статті 382 КАС України суд, який ухвалив судове рішення в адміністративній справі, може зобов`язати суб`єкта владних повноважень, не на користь якого ухвалене судове рішення, подати у встановлений судом строк звіт про виконання судового рішення.
Частинами 2, 3 вказаної статті адміністративного процесуального законодавства передбачено, що за наслідками розгляду звіту суб`єкта владних повноважень про виконання рішення суду або в разі неподання такого звіту суддя своєю ухвалою може встановити новий строк подання звіту, накласти на керівника суб`єкта владних повноважень, відповідального за виконання рішення, штраф у сумі від двадцяти до сорока розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Половина суми штрафу стягується на користь позивача, інша половина - до Державного бюджету України.
Згідно із частиною 7 цієї статті сплата штрафу не звільняє від обов`язку виконати рішення суду і подати звіт про його виконання. Повторне невиконання цього обов`язку тягне за собою застосування наслідків, установлених частинами першою і другою цієї статті, але розмір нового штрафу при цьому збільшується на суму штрафу, який було або мало бути сплачено за попередньою ухвалою.
Обов`язковість виконання судового рішення є важливою складовою права особи на справедливий суд, що гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та однією з основних засад судочинства, визначених статтею 129-1 Конституції України, статтями 14, 370 КАС України.
Таким чином, фактичне (не у повному обсязі) не виконання рішення суду, що набрало законної сили, є достатньою правовою обставиною для застосування судом заходів судового контролю.
При цьому, застосування зазначених процесуальних дій є диспозитивним правом суду, яке може використовуватися в залежності від наявності об`єктивних обставин, які підтверджені належними та допустимими доказами.
Слід враховувати, що у цій справі в судовому порядку підтверджено право позивачки на виплату пенсії без обмеження максимальним розміром, починаючи з 01.02.2023 року.
Судове рішення в цій адміністративній справі набрало законної сили 04.03.2024 року.
Згідно даних з пенсійної справи, з квітня 2024 року виплата нарахованої позивачці пенсії проводиться в межах максимального розміру.
Разом з цим, відповідно до статті 373 КАС України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Судом першої інстанції вірно враховано ту обставину, на момент звернення із заявою про встановлення судового контролю виданий у цій справі виконавчий лист позивачкою до виконання не пред`являвся.
Також, обставини, які б свідчили про ухилення відповідача від виконання рішення або ж вчинення неправомірних дій, які призводять до не виконання судового рішення, заявницею не наведено та не обґрунтовано.
Враховуючи викладене, оскільки позивачкою не обґрунтовано та не підтверджено обставини для встановлення судового контролю, колегія суддів вважає за необхідне погодитись із висновком суду першої інстанції про залишення поданої заяви без задоволення.
З огляду на викладене, висновки суду відповідають нормам процесуального права та обставинам справи, а доводи апеляційної скарги цих висновків не спростовують.
У зв`язку із чим, колегія суддів вважає, що судове рішення відповідно до вимог статті 316 КАС України підлягає залишенню без змін.
Відповідно до приписів частини 5 статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 312, 316, 320, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Ухвалу Одеського окружного адміністративного суду від 08 квітня 2024 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає.

  Головуючий-суддя:                                                                            О.В. Єщенко  
         
  Судді:                                                                                                    А.В. Крусян  
                                                                                                             
                                                                                                                           О.В. Яковлєв