Дата документу 12.07.2024 Справа № 333/8544/23

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

 
Єдиний унікальний №333/8544/23                         Головуючий у 1-й інстанції: Михайлова А.В.
 
Провадження №22-ц/807/1537/24                                Суддя-доповідач: Подліянова Г.С.

ПОСТАНОВА
 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
 
12 липня 2024 року м. Запоріжжя
Запорізький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого, судді-доповідача  суддів:   	Подліянової Г.С., Кочеткової І.В., Кухаря С.В.  	

розглянувши у порядку спрощеного позовного провадження апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «МетЛайф» на рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20 травня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_1 до Приватного акціонерного товариства «МетЛайф» про захист прав споживачів, стягнення страхових виплат, втрат від інфляції, відсотків та пені, -

ВСТАНОВИВ:

У вересні 2023 року ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до Приватного акціонерного товариства «МетЛайф» (далі – ПрАТ «МетЛайф») про захист прав споживачів, стягнення страхових виплат, втрат від інфляції, відсотків та пені.

Повні вимоги обґрунтовано тим, що між позивачем та відповідачем 26 вересня 2022 року було укладено Договір добровільного страхування на підтвердження чого йому було надано Страховий поліс № 100889116 (в подальшому Договір). Даний поліс позивачу було вислано засобами електронного зв`язку. Згідно вказаного полісу до програм страхування додаткових ризиків, входили : ВВВ «Страхування переломів та/або опіків внаслідок нещасного випадку» Програма страхування додаткових ризиків Страхування на випадок переломів та/або опіків внаслідок Нещасного випадку Broken Bones & Burns («Програма»); страхова сума складає – 150 000 грн. ВІ «Страхування на випадок тілесних ушкоджень внаслідок нещасного випадку» Програма страхування додаткових ризиків Страхування на випадок тілесних ушкоджень внаслідок Нещасного випадку («Програма» Bodily Injuries), страхова сума складає – 120 000 грн. H/S/C.. «Страхування на випадок хірургічного втручання та/або госпіталізації внаслідок Нещасного випадку» Програма страхування додаткових ризиків Страхування на випадок хірургічного втручання та/або госпіталізації внаслідок Нещасного випадку («Програма» Hospital / Surgical / Convalescence benefit due to accident), страхова сума складає – 100 000 грн. 
12 жовтня 2022 року з позивачем трапився нещасний випадок, в наслідок чого він отримав наступні ушкодження: закритий перелом голівки правої променевої кістки; Субкапітальний перелом ІІ п`ястної кістки правого п`ястка. 
За медичною допомогою позивач звернувся до Запорізької міської лікарні №1, де йому наклали гіпс-лангету на 4 тижня.
Таким чином, в позивача були наявні наступні страхові випадки: 
- За програмою ВВВ – два закриті переломи променевої кістки та кістки п`ястка, страхова виплата мала скласти: 45 000 грн (15% від 150 000 грн за кожен перелом).
- За програмою ВІ – Перелом або вивих кісток зап`ястка, п`ясних кісток однієї кисті: двох та більше кісток (крім човноподібної), страхова виплата мала скласти: 12 000 грн (10% від 120 000 грн).
- За програмою H/S/C. – Лікування простих переломів (без операції): зап`ястка - страхова виплата становить 20000 грн (20% від 100000 грн), передпліччя - страхова виплата становить 15000 грн (20% від 100000 грн.
Таким чином, у відповідності «Правил добровільного страхування» ПрАТ «МетЛайф», які були чинними на момент укладання вказаного договору відповідач мав сплатити позивачу за всіма страховими випадками 92 000 грн. 
Після отримання виписки, що встановлює вищевказані ушкодження здоров`я, позивач 12 жовтня 2022 року звернувся до відповідача із заявою про здійснення страхової виплати по вищевказаному договору. 
На електрону пошту позивача від відповідача надійшло повідомлення № 10155344 від 17 листопада 2022 року відповідно якого відповідач в односторонньому порядку визнав вищевказаний договір страхування недійсним (укладеним помилково), а тому відмовив позивачу у виплаті будь-якої страхової виплати.
Всі вищевказані обставини встановлено рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 червня 2023 року у справа № 333/447/23.
Позивачем було подано позовну заяву про захист прав споживача за вказаним договором страхування та стягнення з відповідача 62 000 грн та страхової виплати за Договором добровільного страхування від 26 вересня 2022 року Страховий поліс № 100889116 та пеню в розмірі 139 500 грн за прострочення сплати страхового відшкодування за вказаним договором на підставі п.5 ст. 10 Закону України "Про захист прав споживачів".
При цьому за програмою H/S/C. – Лікування простих переломів (без операції) було заявлено до стягнення 5 000 грн замість 35 000 грн. 
Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 червня 2023 року справа № 333/447/23 позов було задоволено частково та стягнуто з відповідача на позивача користь страхову виплату за договором добровільного страхування від 26 вересня 2022 року Страховий поліс №100889116 в сумі 62000 (шістдесят дві тисячі) грн.
Даним рішенням було встановлено, що в позивача під час дії вказаного договору страхування настали такі «страхові випадки:
- за програмою ВВВ - 2 закритих переломи: променевої кістки та кістки п`ястка. Страхова виплата складає 15% від 150000 грн. за кожний перелом, тобто 45000 грн.;
- за програмою ВІ - перелом кісток зап`ястка, п`ясних кісток однієї кисті, страхова виплата становить 12000 грн. (10% від 120000 грн.);
- за програмою H/S/C - лікування простих переломів (без операції): зап`ястка - страхова виплата становить 20000 грн (20 % від 100000 грн), передпліччя - страхова виплата становить 15000 грн (20% від 100000 грн.)
Всього страхова виплата повинна складати 45000 +12000+35000=92000 грн, але позивач просив стягнути лише 62000 грн страхової виплати за Договором добровільного страхування від 26 вересня 2022 року».
Таким чином, по цивільній справі № 333/447/23 позивач не заявив позовних вимог до відповідача про стягнення несплаченої страхової виплати на суму 30 000 грн за програмою H/S/C - лікування простих переломів (без операції). 
Відповідно до 16.6 Правил страхування, що були чинними у 2022році, у разі здійснення Страхової Виплати однією грошовою сумою Страховик здійснює Страхові Виплати після завершення перевірки всіх документів, яка розпочинається з дня отримання Страховиком останнього з документів, що вимагалися. Якщо таку перевірку не завершено протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня отримання Страховиком всіх необхідних документів, Страховик повідомляє у письмовій формі причини затримки, але цей термін затримки не повинен перевищувати 6 (шість) місяців. Якщо перевірка завершена, рішення про здійснення або відмову в здійсненні страхових виплат ухвалюється Страховиком протягом 30 календарних днів з дня отримання останнього з усіх необхідних документів, що підтверджують факт, обставини та наслідки настання Страхового Випадку. Рішення про здійснення Страхової Виплати ухвалюється у вигляді складання страхового акту. Страховик здійснює Страхову Виплату протягом 10 (десяти) робочих днів з дня ухвалення відповідного рішення за умови, що всі документи, необхідні для здійснення Страхової Виплати, надані Страховику.
В п. 10.1.3 Правил страхування вказано, що в разі настання Страхового Випадку Страховик має здійснити Страхову Виплату у передбачений Договором Страхування у строк, що зазначений у п. 16.6. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення Страхових Виплат шляхом сплати Застрахованій Особі або Вигодонабувачу Страхових Виплат з урахуванням положень статті 625 Цивільного кодексу України та пені у розмірі однієї облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, якщо іншого розміру не встановлено законодавством.
Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. 
Відповідно до вказаного відповідач мав сплатити позивачу страхове відшкодування на суму 92 000 грн за вказаним договором не пізніше 40 днів після отримання заяви про здійснення страхової виплати від 12 жовтня 2022року. 
Таким чином, термін прострочення відповідачем виплати страхового відшкодування на теперішній час склав 305 днів. 
За цей період відповідач повинен сплатити позивачу 2 957,87 грн втрат від інфляції, 2 306,30 грн річних відсотків та 18 760 грн пені із розрахунку однієї облікової ставки НБУ.

На підставі вказаного позивач просив суд стягнути з відповідача 30 000 грн страхової виплати за Договором добровільного страхування від 26 вересня 2022 року Страховий поліс № 100889116 та 2 957,87 грн  втрати від інфляції, 2 306,30 грн річних відсотків та 18 760 грн. пені із розрахунку однієї облікової ставки НБУ за прострочення сплати страхових виплат за вказаним договором, а також судові витрати

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20 травня 2024 року позов задоволено.
Стягнуто з ПрАТ «МетЛайф» на користь ОСОБА_1 страхову виплату за договором добровільного страхування від 26 вересня 2022 року Страховий поліс №100889116 в сумі 30 000 грн, та втрати від інфляції 2 306,30 грн річних та 18 760 грн пені із розрахунку однієї облікової ставки НБУ за прострочення сплати страхових виплат за вказаним договором.
Стягнуто з ПрАТ «МетЛайф» на користь ОСОБА_1 витрати на правничу допомогу в сумі 4000 грн 00 коп.
Стягнуто з ПрАТ «МетЛайф» на користь держави судовий збір в сумі 1073 грн. 60 коп.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням, ПрАТ «МетЛайф» подало апеляційну скаргу, в якій посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить скасувати рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 20 травня 2024 року, а позовну заяву залишити без розгляду.

Узагальненими доводами апеляційної скарги є те, що суд першої інстанції не взяв до уваги те, що вимоги даного позову вже були предметом розгляду у справі № 333/447/23, в якій ОСОБА_1 заявляв вимоги про стягнення страхової виплати за Полісом № 100889116 на підставі страхового випадку від 12 жовтня 2023 року, які суд задовольнив. При цьому судом було відмовлено у задоволенні позовної вимоги про стягненні пені у розмірі 139 500 грн за таких підстав апелянт вважає, що наявні підстави для закриття провадження у справі.
При розгляді судом першої інстанції справи були порушені вимоги територіальної юрисдикції. До позовної заяви не було додано доказів, які підтверджують, що зареєстроване місце проживання ОСОБА_1 знаходиться у межах підсудності Комунарського районного суду м. Запоріжжя.
ОСОБА_1 не було сплачено судовий збір за подання позовної заяви, на підставі якої було відкрито провадження у справі, оскільки підставою звернення позивача з даним позовом не є порушення відповідачем Закону України «Про захист прав споживачів», а визнання права на стягнення пені, річних та інфляційних втрат за порушення грошового зобов`язання.

Відповідно до відзиву на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 , адвокат Вельможко О.О. заперечив проти доводів апелянта, посилаючись на їх небґрунтованість. В зв`язку з наведеним, просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін.

В силу вимог ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, з 1 січня 2024 року це 302 800 грн (відповідно до Закону України «Про Державний бюджет на 2024 рік» з 1 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб складає 3028,00 грн (3028,00 грн Х 100 = 302 800 грн), крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.

Відповідно до п.п. 1,2 ч. 1, ч.2 ст. 274 ЦПК України у порядку спрощеного позовного провадження розглядаються справи, зокрема: малозначні справи, що виникають з трудових відносин. У порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті.

Відповідно п. 1 ч. 4 ст. 274 ЦПК України в порядку спрощеного позовного провадження не можуть бути розглянуті справи у спорах: 1) що виникають з сімейних відносин, крім спорів про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів, зміну способу їх стягнення, розірвання шлюбу та поділ майна подружжя.
Встановлено, що ціна позову в даній справі становить 54 024,17 грн, що не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Апеляційний суд урахував ціну та предмет позову, складність справи, а також значення справи для сторін і суспільства та дійшов висновку, що дана справа є незначної складності, ціна позову якої не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, зазначена справа відповідно до п. п. 1 , 2 ч. 1 ст. 274 ЦПК України може розглядатися в порядку спрощеного провадження, не належить до виключень із цієї категорії відповідно до ч. 4 ст. 274 ЦПК України.

Отже, зазначена справа є малозначною у силу вимог закону.

Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду справу призначено до апеляційного розгляду в порядку письмового провадження без повідомлення учасників справи та без проведення судового засідання в порядку ч. 1 ст. 369 та ч. 13 ст. 7 ЦПК України.

Заслухавши суддю - доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до ч. 1 ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.

Згідно з ч. 1 ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Відповідно до частини першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.

Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Судове рішення зазначеним вимогам відповідає.

Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив із доведеності та обґрунтованості позовних вимог.

З вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду погоджується, оскільки вони відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.

Статтею 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.

Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до частини першої статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави.

Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів.

Згідно зі статтею 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором.

Частиною першою статті 15 Цивільного кодексу України (далі – ЦК України) встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання.

Судом встановлено та матеріалами справи підтверджується наступне.

Між позивачем та відповідачем 26 вересня 2022 року було укладено Договір добровільного страхування на підтвердження чого йому було надано Страховий поліс № 100889116 (в подальшому Договір).

Відповідно до вказаного полісу до програм страхування додаткових ризиків, входили :
ВВВ «Стахування переломів та/або опіків внаслідок нещасного випадку» Програма страхування додаткових ризиків Страхування на випадок переломів та/або опіків внаслідок Нещасного випадку Broken Bones & Burns («Програма»); страхова сума складає – 150 000 грн. 
ВІ «Страхування на випадок тілесних ушкоджень внаслідок нещасного випадку» Програма страхування додаткових ризиків Страхування на випадок тілесних ушкоджень внаслідок Нещасного випадку («Програма» Bodily Injuries), страхова сума складає – 120 000 грн.
H/S/C.. «Страхування на випадок хірургічного втручання та/або  госпіталізації внаслідок Нещасного випадку» Програма страхування додаткових ризиків Страхування на випадок хірургічного втручання та/або госпіталізації внаслідок Нещасного випадку («Програма» Hospital / Surgical / Convalescence benefit due to accident), страхова сума складає – 100 000 грн ( а.с. 69).

12 жовтня 2022 року з позивачем трапився нещасний випадок, в наслідок чого він отримав наступні ушкодження : закритий перелом голівки правої променевої кістки ; Субкапітальний перелом ІІ п`ястної кістки правого п`ястка. 

За медичною допомогою позивач звернувся до Запорізької міської лікарні №1 , де йому наклали гіпс-лангету на 4 тижня.
Таким чином, в позивача були наявні наступні страхові випадки : 
За програмою ВВВ – два закриті переломи променевої кістки та кістки п`ястка, страхова виплата мала скласти : 45 000 грн.(15% від 150 000 грн. за кожен перелом).
За програмою ВІ – Перелом або вивих кісток зап`ястка, п`ясних кісток однієї кисті: двох та більше кісток (крім човноподібної), страхова виплата мала скласти : 12 000 грн.(10% від 120 000 грн.).
За програмою H/S/C. – Лікування простих переломів (без операції): зап`ястка - страхова виплата становить 20000 грн. (20% від 100000 грн.), передпліччя - страхова виплата становить 15000 грн. (15% від 100000 грн).

Таким чином, у відповідності «Правил добровільного страхування» ПАТ «МетЛайф», які були чинними на момент укладання вказаного договору відповідач мав мені сплатити за всіма страховими випадками 92 000 грн. 

Після отримання виписки, що встановлює вищевказані ушкодження здоров`я, позивач 12 жовтня 2022 року звернувся до відповідача із заявою про здійснення страхової виплати по вищевказаному договору .

На електрону пошту позивача від відповідача надійшло повідомлення № 10155344 від 17.11.2022р. відповідно якого відповідач в односторонньому порядку визнав вищевказаний договір страхування недійсним (укладеним помилково), а тому відмовив позивачу у виплаті будь-якої страхової виплати.

Всі вищевказані обставини встановлено рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 червня 2023 року справа № 333/447/23, яке залишено без змін постаноою Запорізького апеляційного суду від 11 вересня 2023 року. В цій справі позивачем було подано позовну заяву про захист прав споживача за вказаним договором страхування та стягнення з відповідача 62 000 грн. та страхової виплати за Договором добровільного страхування від 26.09.2022 р. Страховий поліс № 100889116 та пеню в розмірі 139 500 грн. за прострочення сплати страхового відшкодування за вказаним договором на підставі п.5 ст. 10 Закону України "Про захист прав споживачів".

При цьому за програмою H/S/C. – Лікування простих переломів (без операції) мною було заявлено до стягнення 5 000 грн. замість 35 000 грн. 

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 червня 2023 року справа № 333/447/23 даний позов було задоволено частково та стягнуто з відповідача на користь позивача страхову виплату за договором добровільного страхування від 26.09.2022 року Страховий поліс №100889116 в сумі 62000 (шістдесят дві тисячі) грн 

Даним рішенням також встановлено, що в позивача під час дії вказаного договору страхування настали такі страхові випадки:
- за програмою ВВВ - 2 закритих переломи: променевої кістки та кістки п`ястка. Страхова виплата складає 15% від 150000 грн. за кожний перелом, тобто 45000 грн.;
- за програмою ВІ - перелом кісток зап`ястка, п`ясних кісток однієї кисті, страхова виплата становить 12000 грн. (10% від 120000 грн.);
- за програмою H/S/C - лікування простих переломів (без операції): зап`ястка - страхова виплата становить 20000 грн. (20 % від 100000 грн.), передпліччя - страхова виплата становить 15000 грн. (20% від 100000 грн.)
Всього страхова виплата повинна складати 45000 +12000+35000=92000 грн., але позивач просить стягнути лише 62000 грн. страхової виплати за Договором добровільного страхування від 26.09.2022 р.» ( а.с. 7-11 ).

Таким чином, по цивільній справі № 333/447/23 позивач не заявив позовних вимог до відповідача про стягнення несплаченої страхової виплати на суму 30 000 грн. за програмою H/S/C - лікування простих переломів (без операції). 

Відповідно до 16.6 Правил страхування, що були чинними у 2022 році, у разі здійснення Страхової Виплати однією грошовою сумою Страховик здійснює Страхові Виплати після завершення перевірки всіх документів, яка розпочинається з дня отримання Страховиком останнього з документів, що вимагалися. Якщо таку перевірку не завершено протягом 30 (тридцяти) календарних днів з дня отримання Страховиком всіх необхідних документів, Страховик повідомляє у письмовій формі причини затримки, але цей термін затримки не повинен перевищувати 6 (шість) місяців. Якщо перевірка завершена, рішення про здійснення або відмову в здійсненні страхових виплат ухвалюється Страховиком протягом 30 календарних днів з дня отримання останнього з усіх необхідних документів, що підтверджують факт, обставини та наслідки настання Страхового Випадку. Рішення про здійснення Страхової Виплати ухвалюється у вигляді складання страхового акту. Страховик здійснює Страхову Виплату протягом 10 (десяти) робочих днів з дня ухвалення відповідного рішення за умови, що всі документи, необхідні для здійснення Страхової Виплати, надані Страховику (а.с. 62).

В п. 10.1.3 Правил страхування вказано, що в разі настання Страхового Випадку Страховик має здійснити Страхову Виплату у передбачений Договором Страхування у строк, що зазначений у п. 16.6. Страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення Страхових Виплат шляхом сплати Застрахованій Особі або Вигодонабувачу Страхових Виплат з урахуванням положень статті 625 Цивільного кодексу України та пені у розмірі однієї облікової ставки Національного банку України, що діяла у період, за який сплачується пеня, якщо іншого розміру не встановлено законодавством (а.с.60, зворот).

Відповідно до  ч.2  ст. 625  ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання,  на вимогу кредитора зобов`язаний  сплатити суму боргу з урахуванням встановленого  індексу інфляції  за весь час прострочення,  а також три проценти річних від  простроченої суми,  якщо інший  розмір процентів  не встановлений договором або законом. 

Відповідно до вказаного відповідач мав сплатити позивачу страхове відшкодування на суму 92 000 грн за вказаним договором не пізніше 40 днів після отримання заяви про здійснення страхової виплати від 12 жовтня 2022 року. 

Таким чином, термін прострочення відповідачем виплати страхового відшкодування склав 305 днів. 

За цей  період відповідач  повинен сплатити позивачу 2 957,87 грн. втрати від інфляції, 2 306,30 грн. річних відсотків та 18 760 грн. пені із розрахунку однієї облікової ставки НБУ .

Відповідно до частини шостої статті 6 Закону України «Про страхування» страхування життя - це вид особистого страхування, який передбачає обов`язок страховика здійснити страхову виплату згідно з договором страхування у разі смерті застрахованої особи, а також, якщо це передбачено договором страхування, у разі дожиття застрахованої особи до закінчення строку дії договору страхування та (або) досягнення застрахованою особою визначеного договором віку. Умови договору страхування життя можуть також передбачати обов`язок страховика здійснити страхову виплату у разі нещасного випадку, що стався із застрахованою особою, та (або) хвороби застрахованої особи.

Відповідно до вимог ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Таке ж положення міститься у п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування».

Наведені положення законодавства визначають, що обов`язок здійснення виплати виникає у страхової компанії виключно за умови настання страхового випадку.

Аналогічні положення визначені пп. 3 п.10.1 Правил страхування, які є невід`ємною частиною договору страхування, згідно з яким страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у передбачений Договором страхування строк, що зазначений у п. 16.6 (а.с.13 зворот).

Згідно з частиною другою статті 8 Закону України «Про страхування» страховий випадок - подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі.

Оскільки 12 жовтня 2022 року із позивачем стався нещасний випадок, що згідно з Програмою ВВВ, Програмою H/S/Cas, Програмою ВІ є страховим випадком, та, відповідно, підставою для здійснення страховиком страхової виплати.

12 жовтня 2022 року позивач звернувся до ПрАТ «МетЛайф» із заявою про здійснення страхової виплати.

Згідно п. 16.6 Договору страхування страховик здійснює страхові виплати після завершення перевірки всіх документів, яка розпочинається з дня отримання страховиком останнього з документів, що вимагалися. Якщо таку перевірку не завершено протягом 30 календарних днів з дня отримання страховиком всіх необхідних документів, страховик повідомляє у письмовій формі причини затримки. Якщо перевірка завершена, рішення про здійснення або відмову в здійсненні страхових виплат ухвалюється страховиком протягом 30 календарних днів з дня отримання всіх необхідних документів. Страховик здійснює страхову виплату протягом 10 робочих днів з дня ухвалення відповідного рішення.

Статтею 990 ЦК України передбачено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Страховий акт (аварійний сертифікат) складається страховиком або уповноваженою ним особою у формі, що встановлюється страховиком.

Здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком (частина перша статті 25 Закону України «Про страхування»).

Згідно п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхової виплати (страхового відшкодування) шляхом сплати страхувальнику неустойки (штрафу, пені), розмір якої визначається умовами договору страхування або законом.

Умовами договору добровільного страхування за Страховим полісом №100889116 передбачений розмір пені, а саме в п. 10.1.3 зазначено, що страховик несе майнову відповідальність за несвоєчасне здійснення страхових виплат шляхом сплати застрахованій особі страхових виплат з урахуванням положень статті 625 ЦК України та пені у розмірі однієї облікової ставки НБУ, що діяла у період за який сплачується пеня, якщо іншого розміру не встановлено законодавством.

В апеляційній скарзі ПрАТ «МетЛайф» стверджує про тотожність спорів у даній справі (№ 333/8544/23) та у справі № 333/447/23, в якій вже ухвалено рішення, яке набрало законної сили.

Відповідно до пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України суд своєю ухвалою закриває провадження у справі, якщо набрали законної сили рішення суду або ухвала суду про закриття провадження у справі, ухвалені або постановлені з приводу спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, або є судовий наказ, що набрав законної сили за тими самими вимогами.

Результат аналізу пункту 3 частини першої статті 255 ЦПК України свідчить, що підставою для прийняття судового рішення про закриття провадження у справі є наявність іншого рішення суду, яке набрало законної сили та яке ухвалено між тими самими сторонами, про той самий предмет та з тих самих підстав.

Вказана підстава для закриття провадження у справі спрямована на усунення випадків повторного вирішення судом тотожного спору, який вже розглянуто і остаточно вирішено по суті, оскільки після набрання рішенням суду законної сили сторони та треті особи із самостійними вимогами, а також їх правонаступники не можуть знову заявляти в суді ту саму позовну вимогу з тих самих підстав.

У пунктах 26, 27 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 червня 2019 року у справі № 320/9224/17 (провадження № 14-225цс19) зазначено, що "за пунктом 3 частини першої статті 255 ЦПК України підставою для закриття провадження у справі є, зокрема, вирішення спору між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав шляхом ухвалення рішення, яке набрало законної сили, або постановлення ухвали про закриття провадження у справі".

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 761/7978/15-ц (провадження № 14-58цс18) зазначено, що "позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно співпадають сторони, підстава та предмет спору. Нетотожність хоча б одного з елементів не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору. У розумінні цивільного процесуального закону предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення. У матеріальному розумінні предмет позову - це річ, щодо якої виник спір".

Предмет позову - це певна матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої позивач просить прийняти судове рішення, яка опосередковується відповідним способом захисту прав або інтересів.

Підстави позову - це обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу (постанова Великої Палати Верховного Суду від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19)).

Підставу позову становлять обставини, якими позивач обґрунтовує свої вимоги щодо захисту права та охоронюваного законом інтересу. Тобто зміна предмета позову означає зміну вимоги, з якою позивач звернувся до відповідача, а зміна підстав позову - це зміна обставин, на яких ґрунтується вимога позивача. Одночасна зміна і предмета, і підстав позову не допускається. Разом з тим, не вважаються зміною підстави позову доповнення його новими обставинами при збереженні в ньому первісних обставин та зміна посилання на норми матеріального чи процесуального права (постанова Великої Палати Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 924/1473/15 (провадження № 12-15гс19)).

Отже, суд закриває провадження у справі, якщо в позовах одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору, тобто коли позови повністю співпадають за складом учасників цивільного процесу, матеріально-правовими вимогами та обставинами, що обґрунтовують звернення до суду. Нетотожність хоча б одного з цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.

Визначаючи підстави позову як елемент його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону, позивач просить про захист свого права.

Неможливість повторного розгляду справи за наявності рішення суду, що набрало законної сили, постановленого між тими ж сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, ґрунтується на правових наслідках набрання рішенням суду законної сили.

Європейський суд з справ людини у рішеннях від 25 липня 2002 року у справі "Совтрансавто-Холдинг" проти України" та від 28 жовтня 1999 року у справі "Брумареску проти Румунії" зазначав, що існує усталена практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової визначеності, який передбачає, серед іншого, і те, що у будь-якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_1 як позивач у справі № 333/447/23 заявляв вимоги щодо стягнення з ПрАТ «МетЛайф» страхового відшкодування за страховий випадок, що настав 12.10.2022 року за програмою ВВВ - 2 закритих переломи: променевої кістки та кістки п`ястка; за програмою ВІ - перелом кісток зап`ястка, п`ясних кісток однієї кисті; за програмою H/S/C – лікування простих переломів (без операції): зап`ястка. Також позивач в межах даної справи просив стягнути пеню за прострочення виплати такого страхового відшкодування на підставі п. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» в розмірі 3% вартості роботи.

Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29 червня 2023 року, залишеним без змін постановою Запорізького апеляційного суду від 11 вересня 2023 року в частині задоволених позовних вимог: стягнуто з ПрАТ «МетЛайф» на користь ОСОБА_1 страхову виплату за договором добровільного страхування від 26.09.2022 року Страховий поліс № 100889116 в сумі 62 000 грн, в решті позовних вимог відмовлено.

У межах справи, яка переглядається в апеляційному порядку (№ 333/8544/23) ОСОБА_1 у позовній заяві було заявлено вимогу про стягнення страхового відшкодування за страховий випадок, що настав 12 жовтня 2022 року за програмою H/S/C – лікування простих переломів (без операції): передпліччя в розмірі 30 000,00 грн; а також вимогу про стягнення втрат від інфляції у розмірі 2 957,87 грн, 3 відсотків річних у розмірі 2 306,30 грн та пені у розмірі 18 760 грн з розрахунку однієї облікової ставки НБУ за прострочення сплати страхових виплат.

Оскільки 12 жовтня 2022 року мав місце страховий випадок, за якого ОСОБА_1 отримав перелом як зап`ястка, так і передпліччя, а програма H/S/C передбачає виплату страхового відшкодування за переломи кожної з вказаних кісток окремо, колегія суддів не вбачає тотожності предметів позовів у вищевказаних справах. При цьому, сам по собі факт того, що підстава позову – страховий випадок, що стався 12.10.2022 року, співпадає в обох справах – не створює тотожності позовів, позаяк предмети позову є різні. Так, у справі № 333/447/23 предметом позову, зокрема, було стягнення страхового відшкодування за перелом зап`ястка, а у справі № 333/8544/23 – за перелом передпліччя.

Крім того, помилковими є твердження апелянта щодо тотожності позовів у вказаних справах в частині стягнення пені, оскільки у справі № 333/447/23 позивач просив стягнути пеню на підставі п. 5 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» в розмірі 3% вартості роботи, а у справі № 333/8544/23 – пеню з розрахунку однієї облікової ставки НБУ.

Зважаючи на вказане та враховуючи положення ч. 3 ст. 13 ЦПК України про те, що учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, колегія суддів не вбачає підстав для закриття провадження у справі на підставі ч. 1 ст. 255 ЦПК України у зв`язку з відсутністю тотожності предметів спорів у справах № 333/447/23 та № 333/8544/23.

Доводи апеляційної скарги про порушення судом правил підсудності та ненадання позивачем доказів проживання в межах підсудності Комунарського районного суду м. Запоріжжя спростовуються матеріалами справи, які містять витяг з реєстру територіальної громади (а.с.17), сформований за запитом ДП «ДІЯ», відповідно до змісту якого ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКОПП НОМЕР_1 з 23.10.2015 року зареєстрований за адресою:   АДРЕСА_1 . Крім того, у позовній заяві ОСОБА_1 вказав, що мешкає за вказаною адресою, тому відповідно до ч. 5 ст. 141 ЦПК України позивач мав право пред`явити позов за зареєстрованим місцем проживання чи перебування, що за територіальною юрисдикцією відноситься до Комунарського районного суду.

Не заслуговують доводи апелянта щодо несплати позивачем при подачі позову до суду судового збору, оскільки апеляційним судом встановлено, що судом першої інстанції було правильно, з додержанням вимог ч. 1, п. 1 ч.2, п. 6 ст. 141 ЦПК України вирішено питання про розподіл судових витрат, пов`язаних із розглядом цієї справи судом першої інстанції.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Належних, достовірних та достатніх доказів, які б містили інформацію щодо предмета доказування і спростовували висновки суду першої інстанції та впливали на законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення, апеляційна скарга не містить. 

Відповідно до підпунктів «б» «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції в резолютивній частині судового рішення повинен зазначити новий розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, - у випадку скасування або зміни судового рішення, розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.

Оскільки апеляційна скарга залишається апеляційний судом без задоволення, а рішення суду першої інстанції без змін підстав для зміни розподілу судових витрат немає.

Окрім того, 05 липня 2024 року представник ОСОБА_1 – адвокат Вельможко О.О. подав до апеляційного суду відзив на апеляційну скаргу, в якому просив стягнути з апелянта на користь ОСОБА_1 витрати на правову допомогу в розмірі 2000,00 грн., понесені позивачем у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, які складаються з: консультації з приводу апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції – 500,00 грн; підготовки проекту відзиву на апеляційну скаргу, написання відзиву на апеляційну скаргу,3 год. – 1 500,00 грн.

Згідно зі ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу.

Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги ( ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

Згідно ч. 1, 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги укладається в письмовій формі та до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права.

Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 Цивільного кодексу України. Зокрема, стаття 903 Цивільного кодексу України передбачає, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Стаття 632 Цивільного кодексу України регулює поняття ціни договору; за приписами вказаної статті ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору.

У п 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 року, справа № 1-23/2009, щодо офіційного тлумачення положень статті 59 Конституції України (справа про право на правову допомогу), визначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо.

Вирішуючи заяву представника ОСОБА_1 – адвокат Вельможко О.О. про стягнення з апелянта на користь ОСОБА_1 витрат на правничу допомогу в зазначеній адвокатом сумі, колегія суддів ураховуючи складність та конкретні обставини справи, необхідність надання адвокатом позивача послуг під час розгляду справи в суді апеляційної інстанції та їх характер, необхідність дотримання критерію співмірності та розумності розміру понесених стороною витрат, реальності адвокатських витрат, характер виконаної адвокатом роботи, встановлені обставини, надані позивачем докази, приходить до висновку, що витрати на правничу допомогу на стадії апеляційного провадження підлягають стягненню з ПрАТ «МетЛайф» на користь ОСОБА_1 в розмірі 2000,00 грн.

Керуючись ст. ст. 367, 368,  369, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд у складі колегії суддів,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Приватного акціонерного товариства «МетЛайф» залишити без задоволення.

Рішення Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22 травня 2024 року у цій справі залишити без змін.

Стягнути з Приватного акціонерного товариства «МетЛайф» на користь ОСОБА_1 витрати на професійну правничу допомогу в суді апеляційної інстанції у розмірі 2000,00 (дві тисячі) гривень.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, проте може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повної постанови,лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до цього Кодексу позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково.

Повна постанова складена 12 липня 2024 року.

Головуючий, суддя                         Суддя                         Суддя
Подліянова Г.С.          Кочеткова І.В.         Кухар С.В.