ПЕРШИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ 
04 липня 2024 року           справа №200/349/24 

м. Дніпро

Перший апеляційний адміністративний суд у складі колегії суддів: судді-доповідача Гаврищук Т.Г., суддів Блохіна А.А., Сіваченка І.В., розглянув у письмовому провадженні апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 квітня 2024 р. у справі № 200/349/24 (головуючий І інстанції Кошкош О.О.) за позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити певні дії,-

                                                         УСТАНОВИВ:

Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області, в якому просив:
- визнати протиправним та скасувати рішення від 29.12.2023 № 052530000778 Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області;
- зобов`язати відповідача зарахувати до пільгового підземного стажу за ч.3 ст.114 Закону України “Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування” періоди роботи ОСОБА_1 15.06.2007 - 15.08.2007, 24.08.2007 - 21.08.2014, 08.10.2014 - 07.12.2016, 04.04.2017 - 14.03.2019, в тому числі стаж перебування на інвалідності 14.03.2019 — 22.12.2023, як пільговий стаж за провідною професією з урахуванням роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 року № 8 та прийняти нове рішення на підставі заяви ОСОБА_1 від 22.12.2023 року.
Рішенням Донецького окружного адміністративного суду від 10 квітня 2024 року позов задоволено частково. Визнано протиправним та скасовано рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області від 29.12.2023 №052530000778. Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.12.2023 про перехід на інший вид пенсії із зарахуванням періодів роботи на посаді «машиніст гірничих виємочних машин підземний з повним робочим днем під землею» 15.08.2014 - 21.08.2014, 02.11.2016 – 07.12.2016, 27.01.2019 – 31.01.2019, 01.03.2019 – 14.03.2019 та періоду перебування на інвалідності 14.03.2019 – 22.12.2023 до пільгового стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням правової оцінки, наданої судом в цьому рішенні. В задоволені решти позовних вимог відмовлено.
Відповідач не погодився з рішенням суду першої інстанції, подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати рішення суду першої інстанції, прийняти нове, яким відмовити у задоволенні позову.
В обґрунтування доводів зазначає, що по нижчезазначених періодах, відсутні підстави для зарахування до періоду роботи за провідними професіями, оскільки в ці періоди позивач не був зайнятий на роботах за професіями, визначеними ч. 3 ст. 114 Закону №1058, а саме:
- 08.10.2014-17.10.2014- навчання в учбовому пункті з оплатою праці як підземному працівникові (довідка № 153 від 19.03.2019);
- 18.10.2014-19.10.2014- відсутній факт роботи;
- 20.10.2014-23.10.2014- навчання в учбовому пункті з оплатою праці як підземному працівникові (довідка № 153 від 19.03.2019);
- жовтень 2014 року - грудень 2016 року - 36 днів в загальній кількості перебування у безооплатній відпустці та на сесії (довідка №136 від 19.03.2019), відповідно, до пільгового стажу період з 02.11.2016 по 07.12.2016 (36 днів), не зараховано.
- 04.04.2017-11.04.2017- навчання в учбовому пункті з оплатою праці як підземному працівникові (довідка № 154 від 18.03.2019).
Інші спірні періоди можливо зарахувати до пільгового стажу за провідною професією.
Відповідно до роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 № 8, пенсія незалежно від віку може призначатися при наявності не менше 25 років стажу підземної та і металургії роботи із зарахуванням до нього: кожного повного року роботи гірничим очисного забою, прохідником, забійником на відбійних молотках, машиністом гірничих виємочних машин, сталеваром, горновим, агломератником, вальцювальником гарячого прокату — за 1 рік роботи 3 місяці.
При цьому, до роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 № 8 не передбачено зараховувати за 1 рік роботи 3 місяці час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням.
Зазначає, що до пільгового стажу зараховано час перебування на інвалідності 14.03.2019 — 22.12.2023.
Враховуючи викладене, пільговий стаж складає менше необхідних 25 років та менше 20 років на провідних професіях.
Відповідно до частини 1 статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України, суд апеляційної інстанції розглянув справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Суд, заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, здійснюючи апеляційний перегляд у межах доводів та вимог апеляційної скарги, відповідно до частини 1 статті 308 Кодексу адміністративного судочинства України, встановив наступне.
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку в Головному управлінні Пенсійного фонду України в Донецькій області, отримує пенсію по інвалідності.
22 грудня 2023 року ОСОБА_1 звернувся із заявою про перехід на інший вид пенсії («на пенсію на пільгових умовах – підземні за Списком №1 та Сп.202 шахтарська праця»).
29 грудня 2023 року Головним управлінням Пенсійного фонду України в Чернівецькій області за результатом розгляду заяви від 22.12.2023 №2227 прийнято рішення №052530000778, яким відмовлено у перерахунку пенсії, оскільки у заявника відсутні 20 років роботи на провідних професіях та 25 років на роботах за списком робіт та професій згідно ч.3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування».
При вирішенні справи суд виходить з наступного.
Згідно ч.3 ст. 45 Закону України від 9 липня 2003 року № 1058-IV «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» (далі - Закон № 1058) переведення з одного виду пенсії на інший здійснюється з дня подання заяви на підставі документів про страховий стаж, заробітну плату (дохід) та інших документів, що знаходяться на час переведення з одного виду пенсії на інший в пенсійній справі, а також додаткових документів, одержаних органами Пенсійного фонду.
Статтею 114 Закону №1058 врегульовано питання пенсій за віком на пільгових умовах та за вислугу років для окремих категорій працівників.
Згідно з частиною 1 статті 114 Закону № 1058-IV право на пенсію за віком на пільгових умовах незалежно від місця останньої роботи мають особи, які працювали на роботах з особливо шкідливими і особливо важкими умовами праці за списком № 1 та на інших роботах із шкідливими і важкими умовами праці за списком № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників, затверджених Кабінетом Міністрів України, та за результатами атестації робочих місць, на роботах, що дають право на призначення пенсії за віком на пільгових умовах, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, а пенсії за вислугу років - на умовах, зазначених у частині четвертій цієї статті. Розміри пенсій для осіб, визначених цією статтею, обчислюються відповідно до статті 27 та з урахуванням норм статті 28 цього Закону.
Відповідно до частини 3 статті 114 Закону № 1058-IV, працівники, безпосередньо зайняті повний робочий день на підземних і відкритих гірничих роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, на будівництві шахт і рудників та в металургії, - за списком робіт і професій, що затверджується Кабінетом Міністрів України, мають право на пенсію незалежно від віку, якщо вони були зайняті на зазначених роботах не менше 25 років, а працівники провідних професій на таких роботах: робітники очисного вибою, прохідники, вибійники на відбійних молотках, машиністи гірничих виймальних машин, сталевари, горнові, агломератники, вальцювальники гарячого прокату, оброблювачі поверхневих дефектів металу (вогневим засобом вручну) на гарячих дільницях, машиністи кранів металургійного виробництва (відділень нагрівальних колодязів та стриперних відділень), - за умови, що вони були зайняті на таких роботах не менше 20 років. Такий самий порядок пенсійного забезпечення поширюється і на працівників, безпосередньо зайнятих повний робочий день на підземних роботах (включаючи особовий склад гірничорятувальних частин) на шахтах з видобутку вугілля, сланцю, руди та інших корисних копалин, що реструктуризуються або перебувають у стадії ліквідації, але не більше двох років.
Порядок застосування Списків № 1 і № 2 виробництв, робіт, професій, посад і показників при обчисленні стажу роботи, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах, затверджений наказом Міністерства праці та соціальної політики України від 18 листопада 2005 року № 383, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 01 грудня 2005 року за № 1451/11731, (далі - Порядок № 383).
Згідно з п. 3 Порядку № 383 при визначенні права на пенсію за віком на пільгових умовах застосовуються Списки, що чинні на період роботи особи. До посад або за професіями незалежно від дати їх внесення до Списків за умови підтвердження документами відповідних умов праці за час виконання роботи до 21 серпня 1992 року та за результатами проведення атестації робочих місць за умовами праці після 21 серпня 1992 року.
Відповідно до ст. 48 Кодексу законів про працю України, положення якої кореспондуються зі ст. 62 Закону України «Про пенсійне забезпечення», трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України.
Пунктом 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок № 637) основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Пункт 3 Порядку № 637 встановлює, що за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу органами Пенсійного фонду на місцях приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Відповідно до пункту 20 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637(надалі - Порядок), у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні відомості, що визначають право на пенсії на пільгових умовах або за вислугу років, установлені для окремих категорій працівників, для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників (додаток № 5).
У довідці має бути вказано: періоди роботи, що зараховуються до спеціального стажу; професія або посада; характер виконуваної роботи; розділ, підрозділ, пункт, найменування списків або їх номери, до якого включається цей період роботи; первинні документи за час виконання роботи, на підставі яких видана зазначена довідка.
Аналіз наведених норм свідчить про те, що основним документом, що підтверджує стаж роботи є трудова книжка. Проте, якщо у трудовій книжці не зазначені відомості про умови праці та характер виконуваної роботи, то для підтвердження спеціального трудового стажу приймаються уточнюючі довідки підприємств, установ, організацій або їх правонаступників.
Тобто надання уточнюючої довідки необхідне лише у двох випадках: за відсутності трудової книжки як такої або необхідних записів у ній, які визначають право на пільгове пенсійне забезпечення.
Щодо доводів апелянта, що по періодах жовтень 2014 року - грудень 2016 року та 04.04.2017-11.04.2017, відсутні підстави для зарахування до періоду роботи за провідними професіями, оскільки в ці періоди позивач не був зайнятий на роботах за професіями, визначеними ч. 3 ст. 114 Закону №1058, суд зазначає наступне.
В трудовій книжці ОСОБА_1 серії НОМЕР_1 наявні, зокрема, такі записи про роботу:
№20 – 08.10.2014 – 23.10.2014 – навчання в учбовому пункті ВП «Шахта Стаханова»,
№21 – 24.10.2014 – про прийняття машиністом гірничих виємочних машин з повним робочим днем в шахті,
№22 – 07.12.2016 – про звільнення;
№23 – 04.04.2017 – 11.04.2017 – навчання в учбовому пункті ВП «Шахта Стаханова»,
№24 – 12.04.2017 – про прийняття машиністом гірничих виємочних машин з повним робочим днем в шахті,
№26 – 14.03.2019 – про звільнення за станом здоров`я (інвалідність 3 група).
В матеріалах пенсійної справи наявні довідки про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній.
Згідно довідки від 18.03.2019 №153 ОСОБА_1 виконував гірничі роботи у періоди 08.10.2014 – 17.10.2014, 20.10.2014 – 23.10.2014 навчався в учбовому пункті, оплата здійснювалась як підземному робочому (Список №1), з 24.10.2014 по 07.12.2016 працював за професією «машиніст гірничих виємочних машин підземним», що передбачена Списком №1.
Згідно довідки від 18.03.2019 №154 ОСОБА_1 у період 04.04.2017 – 11.04.2017 навчався в учбовому пункті, оплата здійснювалась як підземному робочому (Список №1), з 12.04.2017 по 14.03.2019 працював за професією «машиніст гірничих виємочних машин підземним», що передбачена Списком №1.
З розрахунку стажу (в межах заявлених позовних вимог) вбачається, що до пільгового стажу не зараховано періоди 15.08.2014 - 21.08.2014, 18.10.2014 – 19.10.2014, 02.11.2016 – 07.12.2016, 27.01.2019 – 31.01.2019, 01.03.2019 – 14.03.2019, при цьому періоди роботи 08.10.2014 - 17.10.2014, 04.04.2017 – 26.01.2019, 01.02.2019 – 28.02.2019 зараховані до пільгового «Ст.14, пост.202, підземні, сп.1 р.1 п-р1, п.а-в», а періоди роботи 15.06.2007 – 15.08.2007, 24.08.2007 - 14.08.2014, 20.10.2014 - 01.11.2016 зараховано до пільгового «Ст.14, П/П, підземні, сп.1 р.1 п-р1, п.а-в».
Отже, періоди роботи 15.06.2007 – 15.08.2007, 24.08.2007 - 14.08.2014, 08.10.2014 - 17.10.2014, 20.10.2014 - 01.11.2016, 04.04.2017 – 26.01.2019, 01.02.2019 – 28.02.2019 зараховані управлінням до пільгового стажу позивача, у зв`язку з чим вимога про зобов`язання зарахувати до пільгового підземного стажу за ч.3 ст.114 Закону №1058 є безпідставною.
Разом з цим, періоди роботи 15.08.2014 - 21.08.2014, 18.10.2014 – 19.10.2014, 02.11.2016 – 07.12.2016, 27.01.2019 – 31.01.2019, 01.03.2019 – 14.03.2019 не зараховані до пільгового стажу.
Враховуючи те, що у трудовій книжці позивача наявні записи про роботу у період 15.08.2014 - 21.08.2014 на посаді «машиніст гірничих виємочних машин підземний з повним робочим днем під землею», яка віднесена як до Списку №1, так і передбачена Постановою КМУ № 202, та дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058, суд дійшов висновку, що не зарахування цього періоду до пільгового стажу є протиправним.
Разом з цим, враховуючи те, що у трудовій книжці позивача відсутні відомості про характер роботи позивача (в т.ч. професія, посада, характер виконання робіт – підземний, тощо) у період 18.10.2014 – 19.10.2014, при цьому у довідці від 18.03.2019 №153 про підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній відсутній запис про роботу в цей період за професією/посадою, що передбачена Списком №1, суд дійшов висновку про відсутність підстав для зарахування періоду навчання 18.10.2014 – 19.10.2014 до пільгового стажу.
Враховуючи те, що як у трудовій книжці позивача так і у довідках від 18.03.2019 №153, від 18.03.2019 №154 наявні записи про роботу у період 02.11.2016 – 07.12.2016, 27.01.2019 – 31.01.2019, 01.03.2019 – 14.03.2019 на посаді «машиніст гірничих виємочних машин підземний з повним робочим днем під землею», яка віднесена як до Списку №1, так і передбачена Постановою КМУ № 202, та дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058, суд дійшов висновку, що не зарахування цього періоду до пільгового стажу є протиправним.
Щодо не зарахування відповідачем періодів навчання в учбовому пункті за час роботи позивача в ВП «Шахта Стаханова» суд зазначає, що в уточнюючих довідках від 18.03.2019 №153, від 18.03.2019 №154 зазначено, що в дні навчання в учбовому пункті позивач виконував гірничі роботи з видобутку вугілля підземним способом, також трудова книжка позивача містить записи, що підтверджують роботу позивача в спірні періоди на посаді передбаченій Списком №1 впродовж повного робочого дня під землею.
Отже, записи трудової книжки в повній мірі підтверджують шкідливі умови праці та характер робіт позивача під час навчання в учбовому пункті, тому ці періоди підлягають зарахуванню до пільгового стажу роботи позивача за Списком №1.
Згідно довідки Відокремленого підрозділу «Шахта «Капітальна» ДП «Мирноградвугілля» від 19.03.2019 року №136 про кількість підземних виходів за жовтень 2014 року - грудень 2016 рок позивач перебував у відпустці без збереження заробітної плати 34 дні та на сесії 2 дні.
За приписами ст. 84 КЗпП України, у випадках, передбачених статтею 25 Закону України "Про відпустки", працівнику за його бажанням надається в обов`язковому порядку відпустка без збереження заробітної плати.
За сімейними обставинами та з інших причин працівнику може надаватися відпустка без збереження заробітної плати на термін, обумовлений угодою між працівником та власником або уповноваженим ним органом, але не більше 15 календарних днів на рік.
Як слідує зі ст. 4 Закону України "Про відпустки", відпустки без збереження заробітної плати є одними з видів відпусток.
Відповідно до статей 25 та 26 Закону України "Про відпустки" відпустки без збереження заробітної плати надаються в обов`язковому порядку, або за згодою сторін.
Поряд з цим, в листі Міністерства соціальної політики України від 08.02.2016 р. № 713/039/161-16 надано роз`яснення в якому зазначено, що відповідно до статті 34 Кодексу законів про працю України простій - це зупинення роботи, викликане відсутністю організаційних або технічних умов, необхідних для виконання роботи, невідворотною силою або іншими обставинами.
У разі простою працівники можуть бути переведені за їх згодою з урахуванням спеціальності і кваліфікації на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації на весь час простою або на інше підприємство, в установу, організацію, але в тій самій місцевості на строк до одного місяця.
Час простою та періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють в шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше 1 місяця в календарному році.
У постанові від 19.03.2019 у справі № 295/8979/16-а Верховний Суд, між іншим, зазначив, що час простою та періоди відпусток без збереження заробітної плати, якщо вони були пов`язані з виробничою необхідністю, працівникам, які працюють у шкідливих і важких умовах праці, можуть бути зараховані до пільгового стажу, але не більше одного місяця в календарному році.
Як встановлено матеріалами справи, Головним управлінням ПФУ в Чернівецькій області періоди безоплатних відпусток не зараховано без зазначення будь-яких причин, разом з тим, відповідач не скористався повноваженнями, наданими йому положеннями ч. 3 ст. 44 Закону №1058-IV щодо витребування відповідних документів від підприємств-роботодавців позивача.
Водночас, п. 4.2. Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 № 22-1, встановлює, що при прийманні документів працівник сервісного центру: уточнює інформацію про факт роботи (навчання, служби, підприємницької діяльності) і про інші періоди діяльності до 01 січня 2004 року, що можуть бути зараховані до страхового стажу. У разі необхідності роз`яснює порядок підтвердження страхового стажу, повідомляє про право особи на здійснення доплати до мінімального страхового внеску відповідно до частини третьої статті 24 Закону, та/або на добровільну участь у системі загальнообов`язкового пенсійного страхування; повідомляє про необхідність дооформлення документів або надання додаткових документів у тримісячний строк з дня подання заяви про призначення пенсії, у разі неналежного оформлення поданих документів або відсутності необхідних документів; надсилає запити про витребування з відповідних інформаційних систем необхідних відомостей, передбачених пунктом 2.28 розділу II цього Порядку; повідомляє особу, у вибраний нею спосіб, про відсутність відомостей або/та наявність розбіжностей у відповідних інформаційних системах та строки подання необхідних документів для призначення пенсії, не пізніше двох робочих днів після отримання відповіді органу, який веде відповідний інформаційний реєстр.
Надаючи оцінку доказам наявним в матеріалах справи, суд встановив, що сукупна кількість днів безоплатної відпустки не перевищує одного місяця в календарному році, проте відповідач їх до пільгового стажу позивача не зарахував без зазначення причин та будь-яких дій направлених на з`ясування чи були вони пов`язані з виробничою необхідністю, з огляду на що такі дії відповідача, щодо не зарахування цих періодів до пільгового стажу позивача, як вірно зазначив суд першої інстанції, є протиправним.
Щодо застосування роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 № 8, колегія суддів зазначає наступне.
Верховний Суд в постанові 18.07.2019р. у справі № 826/2426/16 зазначив, що листи - це службова кореспонденція, вони не є нормативно-правовими актами, можуть носити лише роз`яснювальний, інформаційний та рекомендаційний характер і не повинні містити нових правових норм, які зачіпають права, свободи й законні інтереси громадян або мають міжвідомчий характер. Такі правові норми мають бути викладені виключно у нормативно-правовому акті, затвердженому відповідним розпорядчим документом уповноваженого відповідно до законодавства суб`єкта нормотворення, погодженому із заінтересованими органами та зареєстрованому в органах юстиції в порядку, встановленому законодавством про державну реєстрацію нормативно-правових актів.
Роз`яснення № 8 за своєю правовою природою не належить до актів законодавства, в тому числі до актів нормативно-правового характеру, а носить лише рекомендаційний характер й, до того ж, в цьому роз`ясненні довільно розтлумачені норми всупереч правовому регулюванню, що було запроваджене ст. 14 та ч. 6 ст. 56 Закону № 1788.
Аналогічний правовий висновок щодо застування роз`яснення № 8 викладений Верховним Судом в постанові від 08.07.2021р. у справі №212/1743/17-а.
Суд також вважає за необхідне зауважити, що 06.12.1991р. Верховна Рада України прийняла постанову № 1931-ХІІ «Про порядок введення в дію Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Постанова ВРУ № 1931).
Пунктом 4 Постанови ВРУ № 1931 Кабінету Міністрів України доручено прийняти нормативні акти щодо застосування вказаного Закону з питань, віднесених ним до компетенції Кабінету Міністрів України.
22.02.1992 р. на виконання Постанови ВРУ № 1931 Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 81 «Про заходи щодо застосування Закону України «Про пенсійне забезпечення» (далі - Постанова КМУ № 81).
Згідно пункту 1 Постанови КМУ № 81 міністерствами і відомствам України доручено розробити проекти нормативних актів щодо застосування Закону № 1788 згідно з додатком.
В додатку до Постанови КМУ № 81 наведений «Перелік проектів нормативних актів щодо застосування Закону України «Про пенсійне забезпечення».
Розділом ІІ «Документи, що затверджуються міністерствами» Переліку проектів нормативних актів щодо застосування Закону України «Про пенсійне забезпечення» передбачено «Роз`яснення щодо врахування трудового стажу при призначенні пенсій (ст. 14 Закону)», виконавець - Мінсоцзабез України, строк виконання - березень 1992 року.
Однак, роз`яснення № 8, зважаючи на дату його прийняття та форму викладення, не може вважатися документом, затвердженим міністерством на виконання постанови КМУ №81.
До того ж Верховний Суд в постанові від 26.10.2022 р. у справі №200/591/19-а зазначив: «п.26. Посилання скаржника на обов`язковість застосування роз`яснень Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992 № 8 «Про порядок врахування трудового стажу, що дає право на пенсію незалежно від віку працівникам, безпосередньо зайнятим повний робочий день на роботах, передбачених ст.14 Закону України «Про пенсійне забезпечення» є необґрунтованими з огляду на положення ст.7 КАС України, в якій закріплено перелік джерел права, які застосовуються судом.».
Згідно ч. 5 ст. 242 КАС України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
Враховуючи, що роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України від 20.01.1992р. № 8 не є нормативно-правовим актом і джерелом права в розумінні ст. 7 КАС та не може підміняти і доповнювати положення ч.3 ст. 114 Закону України № 1058, оскільки носить лише роз`яснювальний, інформаційний та рекомендаційний характер, воно не підлягає застосуванню до спірних правовідносин.
В свою чергу, ч. 3 ст. 114 Закону № 1058 та інші положення цього Закону не передбачають застосування кратності при обчисленні спеціального (пільгового) стажу на підземних роботах або за провідними професіями.
Отже, як вірно зазначив суд першої інстанції, враховуючи висновки касаційного суду у справі № 212/1743/17-а, апеляційний суд не застосовує роз`яснення Міністерства соціального забезпечення України №8 від 20.01.1992 року, оскільки цей документ за своєю суттю і юридичною природою не належить до актів законодавства, в тому числі до актів нормативно - правового характеру, а носить лише рекомендаційний характер.
Щодо доводів апелянта, що до пільгового стажу зараховано час перебування на інвалідності 14.03.2019 — 22.12.2023, суд зазначає наступне.
Відповідно до частини 4 статті 9 Закону України «Про охорону праці» час перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням зараховується до стажу роботи для призначення пенсії за віком, а також до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах і в пільгових розмірах у порядку, встановленому законом.
Оскільки абз. 4 ч. 1 ст. 24 Закону № 1058-IV передбачено зарахування часу перебування на інвалідності у зв`язку з нещасним випадком на виробництві або професійним захворюванням не лише до стажу роботи із шкідливими умовами, який дає право на призначення пенсії на пільгових умовах, а ще і у пільгових розмірах, час перебування на інвалідності внаслідок професійного захворювання, яке позивач отримав під час роботи на провідній професії, підлягає зарахуванню саме до провідної професії.
Згідно записів у трудовій книжці, позивача звільнено із посади 14.03.2019 згідно п.2 ст.40 Закон за станом здоров`я (інвалідність 3 групи).
З 14.03.20219 ОСОБА_1 встановлена інвалідність 3 групи внаслідок трудового каліцтва, що підтверджено випискою з акта огляду МСЕК до довідки серії 12 ААБ №057372, Актом проведення розслідування нещасного випадку, що стався 21.08.2018 на ВП «Шахта «Капітальна» ДП «Мирноградвугілля» (форми Н-5), Актом №16 про нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом (форма Н-1).
Інвалідність позивача є наслідком трудового каліцтва, отриманого внаслідок нещасного випадку на виробництві під час роботи на посаді «машиніст гірничих виємочних машин підземний з повним робочим днем під землею», тобто за провідною професією, що передбачена як Списком № 1, так і Постановою КМУ № 202, і дає право на пільгове пенсійне забезпечення відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058.
Отже, позивач має право на зарахування часу перебування на інвалідності з 14.03.2019 – 22.12.2023 до пільгового стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058, (ст. 14, пост.202, підземні, сп. 1, р. 1, п-р 1, п. а-в).
Разом з тим, в відомостях форми РС-право, наявний наступний період з 01.04.2019 – 10.12.2023 (ІНВ.ПРОФЗАХВ.-ПІЛЬГ.СТАЖ).
Тобто, твердження відповідача, що час перебування на інвалідності 14.03.2019 – 22.12.2023 зараховано до пільгового стажу не підтверджене належними доказами, у зв`язку з чим період перебування на інвалідності саме з 14.03.2019 – 22.12.2023 підлягає зарахуванню до пільгового стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону № 1058.
Враховуючи викладене, суд погоджується з висновком суду першої інстанції про зобов`язання Головне управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 22.12.2023 про перехід на інший вид пенсії із зарахуванням періодів роботи на посаді «машиніст гірничих виємочних машин підземний з повним робочим днем під землею» 15.08.2014 - 21.08.2014, 02.11.2016 – 07.12.2016, 27.01.2019 – 31.01.2019, 01.03.2019 – 14.03.2019 та періоду перебування на інвалідності 14.03.2019 – 22.12.2023 до пільгового стажу, що дає право на пенсію за віком на пільгових умовах відповідно до ч. 3 ст. 114 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» з урахуванням правової оцінки, наданої судом в цьому рішенні.
За приписами пункту 1 частини першої статті 316 КАС України суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
Оскільки судом першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги правильно встановлені обставини справи, судове рішення є обґрунтованим, ухваленим з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому підстав для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення суду першої інстанції не вбачається.
Апеляційний суд дійшов висновку про те, що підстави для скасування рішення суду першої інстанції відсутні, а тому відхиляє апеляційну скаргу і залишає судове рішення без змін.
Керуючись статтями 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328, 329 Кодексу адміністративного судочинства України, суд, -

                                                                ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Чернівецькій області на рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 квітня 2024 р. у справі №200/349/24 - залишити без задоволення.
Рішення Донецького окружного адміністративного суду від 10 квітня 2024 р. у справі №200/349/24 - залишити без змін.
Постанова у повному обсязі складена 04 липня 2024 року.
Постанова суду апеляційної інстанції за наслідками апеляційного перегляду набирає законної сили з дати прийняття та відповідно до ст. 328 Кодексу адміністративного судочинства України може бути оскаржена до Верхового Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення.

Головуючий суддя:                                                                                                     Т.Г. Гаврищук

Судді:                                                                                                                            А.А. Блохін

                                                                                                                                      І.В. Сіваченко