П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И
13 серпня 2024 р.	м. Одеса	Справа № 400/5251/24	

 	                            Головуючий в 1 інстанції: Біоносенко В. В.                                      Місце ухвалення рішення: м. Миколаїв    	
Колегія суддів П`ятого апеляційного адміністративного суду у складі:
головуючого  –   Лук`янчук О.В.
суддів             –    Бітова А.І.
–          Ступакової І.Г.
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Одесі адміністративну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 червня 2024 року по справі за позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії, -

В С Т А Н О В И Л А :
ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Військової частини НОМЕР_1 в якому просить: 
1) визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо не нарахування та невиплати ОСОБА_2 середнього заробітку за час затримки грошової компенсації вартості за неотримане речове майно за період з 01.11.2023 року по день виплати грошової компенсації вартості за неотримане речове майно при її звільненні; 
2) зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки грошової компенсації вартості за неотримане речове майно за період з 01.11.2023 року по день виплати грошової компенсації вартості за неотримане речове майно при її звільненні відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України “Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати” від 08 лютого 1995 року №100; 
3) визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_2 компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати грошової компенсації вартості за неотримане речове майно при її звільненні за період з 01.11.2023 року по день виплати грошової компенсації вартості за неотримане речове майно при її звільненні; 
4) зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати грошової компенсації вартості за неотримане речове майно при її звільненні за період з 01.11.2023 року по день виплати грошової компенсації вартості за неотримане речове майно при її звільненні.
Ухвалою Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 червня 2024 року Клопотання позивача задоволено.
Прийнято уточнену позовну заяву ОСОБА_1 від 10.06.2024 року до розгляду
В задоволенні клопотання відповідача про об`єднання справи №400/5250/24, №400/5251/24, №400/5253/24, №400/5255/24, №400/5256/24 в одне провадження, та клопотання про залишення позовної заяви без розгляду, у зв`язку з несплатою  позивачем судового збору,  відмовлено.
Клопотання  відповідача про  залишення позову без розгляду у зв`язку з тим, що у провадженні Миколаївського окружного адміністративного суду перебуває справа №400/5254/24 про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав, задоволено. 
Позовну заяву ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про: 
1) визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_2 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, за винятком грошової компенсації за неотримане речове майно, за період з 01.11.2023 року по день виплати всіх сум при її звільненні, за винятком грошової компенсації за неотримане речове майно; 
2) зобов`язання військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, за винятком грошової компенсації за неотримане речове майно, за період з 01.11.2023 року по день виплати всіх сум при її звільненні, за винятком грошової компенсації за неотримане речове майно, відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України “Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати” від 08 лютого 1995 року №100; 
3) визнання протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_2 компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати всіх сум при її звільненні, за винятком грошової компенсації за неотримане речове майно, за період з 01.11.2023 року по день виплати всіх сум при її звільненні, за винятком грошової компенсації за неотримане речове майно; 
4) зобов`язання військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати всіх сум при її звільненні, за винятком грошової компенсації за неотримане речове майно, за період з 01.11.2023 року по день виплати всіх сум при її звільненні, за винятком грошової компенсації за неотримане речове майно, залишено без розгляду.
Не погоджуючись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції, ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на не повне з`ясування судом обставин справи, неправильне застосування норм права, просить скасувати ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 25.06.2024 р. по справі №400/5251/24 в частині: задоволення Клопотання позивача та прийняття уточненої позовної заяви ОСОБА_1 від 10.06.2024 року до розгляду по справі № 400/5251/24, задоволення клопотання відповідача про залишення позову по справі № 400/5251/24 без розгляду у зв`язку з тим, що у провадженні Миколаївського окружного адміністративного суду перебуває справа №400/5254/24 про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав та залишення без розгляду позовної заяви ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 по справі № 400/5251/24, а справу направити до Миколаївського окружного адміністративного суду для подальшого розгляду
В своїй скарзі апелянт зазначає, що 07.06.2024 року ОСОБА_3 подала заяву по справі №400/5251/24 в якій лише повідомила суд по справі №400/5251/24 про те, що вона подала заяву про уточнення позовних вимог по справі №400/5254/24. Ніяких заяв чи клопотань про уточнення позовних вимог, зміни предмету позову, зміни підстав позову, збільшення чи зменшення розміру позовних вимог по справі №400/5251/24 позивачка не подавала.
Справу розглянуто судом апеляційної інстанції в порядку письмового провадження на підставі п.3 ч.1 ст.311 КАС України.
Розглянувши матеріали справи, заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення в межах позовних вимог і доводів апеляційної скарги, колегія суддів зазначає наступне.
Суд першої інстанції, приймаючи оскаржувану ухвалу, порівнюючи позовні вимоги по цій справі №400/5251/24, з урахуванням уточнення, та уточнені позовні вимоги по справі №400/5254/24, що прийняті судом ухвалою від 18.06.2024, дійшов висновку, що вони є ідентичними, заявлені до одного і того ж відповідача, з  тим самим предметом та з однакових підстав, а тому з урахуванням вимог п. 3 ч. 1 ст. 240 КАС України залишив позов без розгляду.
Надаючи правову оцінку таким висновкам суду першої інстанції та доводам апеляційної скарги колегія суддів виходить з наступного.
Частиною 1  статті 6 КАС України  передбачено, що суд при вирішенні справи керується принципом верховенства права, відповідно до якого, зокрема, людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.
Згідно з пунктом 3 частини 1  статті 240 КАС України, суд своєю ухвалою залишає позов без розгляду, якщо у провадженні цього або іншого суду є справа про спір між тими самими сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав.
Відповідно до зазначеної норми позови вважаються тотожними, якщо в них одночасно збігаються сторони, підстави та предмет спору. Нетотожність хоча б одного із цих чинників не перешкоджає повторному зверненню до суду заінтересованих осіб за вирішенням спору.
Предмет позову - це матеріально-правова вимога позивача до відповідача, стосовно якої він просить ухвалити судове рішення.
Підстави адміністративного позову - це фактичні та юридичні обставини публічно-правового спору, які обґрунтовують можливість подання такого позову, це факти, які відповідно до норм матеріального права вказують на наявність (відсутність) між позивачем та відповідачем спірних правовідносин.
Визначаючи підстави позову, як елементу його змісту, суд повинен перевірити, на підставі чого, тобто яких фактів (обставин) і норм закону позивач просить про захист свого права.
Відтак, для встановлення тотожності підстав позову визначальне значення має коло обставин та фактів, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги.
Водночас, не є зміною підстав адміністративного позову викладення одних і тих же обставин, але в іншій стилістичній формі або із зазначенням обставин, які були відомі заявникові під час подання ним первісної заяви, але були аргументовані ним інакше.
Крім того, суд враховує, що для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити які ж права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту має відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення, та забезпечити поновлення порушеного права.
Відповідно до ч.  ст. 242 КАС України  колегія суддів враховує правові висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені в постанові від 12.10.2021 у справі №233/2021/19, згідно з якими процесуальний закон у визначених випадках передбачає необхідність оцінювання правовідносин на предмет подібності. З цією метою суд насамперед має визначити, які правовідносини є спірними, після чого застосувати змістовий критерій порівняння, а за необхідності - також суб`єктний і об`єктний критерії. З-поміж цих критеріїв змістовий (оцінювання спірних правовідносин за характером урегульованих нормами права та договорами прав і обов`язків сторін спору) є основним, а два інші - додатковими.
Тобто, на предмет подібності слід оцінювати саме ті правовідносини, які є спірними у порівнюваних ситуаціях. Встановивши учасників спірних правовідносин, об`єкт спору (які можуть не відповідати складу сторін справи та предмету позову) і зміст цих відносин (права й обов`язки сторін спору), суд має визначити, чи є певні спільні риси між спірними правовідносинами насамперед за їхнім змістом.
Так, приймаючи оскаржувану ухвалу, суд першої інстанції порівнюючи позовні вимоги по цій справі №400/5251/24, з урахуванням уточнення позовних вимог прийнятих судом на підставі заяви  від 10.06.202024 року та уточнені позовні вимоги по справі №400/5254/24, що прийняті судом ухвалою від 18.06.2024, суд дійшов висновку, що вони є ідентичними, заявлені до одного і того ж відповідача, з тим самим предметом та з однакових підстав.
Апелянт в апеляційній скарзі вказує, що заявою по справі №400/5251/24, поданою 07.06.2024 року, яка зареєстрована судом 10.06.2024 року, вона лише повідомила суд, що нею подано заяву про уточнення позовних вимог по справі №400/5254/24.
Так, колегія суддів дослідивши матеріали справи з урахуванням вищезазначених доводів зазначає наступне.
Як вбачається з матеріалів справи, позивачка дійсно 07.06.2024 року (зареєстрована судом 10.06.2024 року) подала до суду заяву, в якій просила відмовити у задоволенні клопотання військової частини НОМЕР_1 та зазначила:
Керуючись ч.1 ст. 47 КАС України  07.06.2024 року ОСОБА_1 подала заяву у справі №400/5254/24, в якій просить вважати позовні вимоги у справі №400/5254/24 в такій редакції: 
1. Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо ненарахування та невиплати ОСОБА_2 середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, за винятком грошової компенсації за неотримане речове майно, за період з 01.11.2023 року по день виплати всіх сум при її звільненні, за винятком грошової компенсації за неотримане речове Документ сформований в системі «Електронний суд» 27.06.2024 4 майно. 
2. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні, за винятком грошової компенсації за неотримане речове майно, за період з 01.11.2023 року по день виплати всіх сум при її звільненні, за винятком грошової компенсації за неотримане речове майно, відповідно до вимог Постанови Кабінету Міністрів України «Про затвердження Порядку обчислення середньої заробітної плати» від 08 лютого 1995 року №100. 
3. Визнати протиправною бездіяльність військової частини НОМЕР_1 щодо невиплати ОСОБА_2 компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати всіх сум при її звільненні, за винятком грошової компенсації за неотримане речове майно, за період з 01.11.2023 року по день виплати всіх сум при її звільненні, за винятком грошової компенсації за неотримане речове майно. 
4. Зобов`язати військову частину НОМЕР_1 нарахувати та виплатити на користь ОСОБА_1 компенсацію втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів виплати всіх сум при її звільненні, за винятком грошової компенсації за неотримане речове майно, за період з 01.11.2023 року по день виплати всіх сум при її звільненні, за винятком грошової компенсації за неотримане речове майно. 
Тобто, ніяких заяв чи клопотань про уточнення позовних вимог, зміни предмету позову, зміни підстав позову, збільшення чи зменшення розміру позовних вимог по справі №400/5251/24 матеріали справи не містять.
Отже, суд першої інстанції помилково прийняв заяву подану позивачкою 07.06.2024 року, як уточнення позовних вимог по даній справі, а тому не дав належної оцінки вимогам по цій справі №400/5251/24, в первинній редакції  від 04.06.2024 року (з урахуванням відсутності уточнених позовних вимог), та уточненим позовним вимогам по справі №400/5254/24 на предмет їх тотожності, а тому прийшов до помилкового висновку про наявність підстав для залишення позовної заяви без розгляду.
Таким чином, висновок суду першої інстанції про залишення позову без розгляду з підстав визначених п. 3 ч. 1 ст. 240 КАС України є передчасним та таким, що не відповідає нормам процесуального права.
Відповідно до пунктів 1, 4 ч. 1    ст. 320 КАС України, підставою для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції є    неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, а також неправильне застосування норм матеріального права чи порушення норм процесуального права, які призвели до неправильного вирішення питання.
Таким чином, апелянтом вірно вказано, що під час винесення оскаржуваної ухвали судом першої інстанції неповно з`ясовано обставини справи, що призвело до неправильного вирішення питання та відповідно до пункту 4 частини 1    статті 320 КАС України    є підставою для скасування ухвали суду, яка перешкоджає подальшому провадженню у справі, і направлення справи для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Керуючись ст.ст. 308, 311, 315, 320, 322, 325, 328 КАС України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 задовольнити.
Ухвалу Миколаївського окружного адміністративного суду від 25 червня 2024 року скасувати,  а а справу  направити до суду першої інстанції для продовження розгляду.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду.
Повний текст судового рішення виготовлений  13 серпня 2024  року.

Головуючий суддя:                                                                                             О.В. Лук`янчук  
Суддя:                                                                                                                  А.І. Бітов
Суддя:                                                                                                                           І.Г. Ступакова