ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №638/10677/24 Головуючий 1 інстанції: Семіряд І.В.
Провадження №33/818/1156/24                         Доповідач: Люшня А.І. 
Категорія: ч.1 ст.130 КУпАП         
ПОСТАНОВА 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2024 року Харківський апеляційний суд у складі головуючого судді Люшні А.І., розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Харкові справу за апеляційною скаргою особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 на постанову Дзержинського районного суду м.Харкова від 18 червня 2024 року,- 

УСТАНОВИВ:

Цією постановою ОСОБА_1 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі тисяча неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Також стягнено з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 605,60 грн. у завданні 

Зміст оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції
Судом встановлено, що 02 червня 2024 року о 05-11 год. у м.Харкові пр-ту. Людвіга Свободи, 48Д водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом Шкода, д.н.з. НОМЕР_1 у стані алкогольного сп`яніння. Огляд на стан сп`яніння проводився зі згоди водія із застосуванням газоаналізатора Драгер, результат - 1,42 проміле, чим порушив п.2.9а Правил дорожнього руху України.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала
В апеляційній скарзі особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності,  ОСОБА_1  просить скасувати постанову суду та закрити провадження по справі на підставі п.1 ч.1 ст.247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. В обґрунтування апеляційної скарги посилається на те, що в матеріалах справи відсутні докази на підтвердження руху транспортного засобу Шкода, д.н.з. НОМЕР_1 та факту керування ним вказаним автомобілем. Вказав, щопрацівники поліції не мали законних підстав для зупинки його транспортного засобу. Наголосив, що інспектори поліції не встановили ознак алкогольного сп`яніння; не роз`яснили його права та обов`язки; процедуру проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. Зазначив, що матеріали справи не містять акту відсторонення від керування транспортним засобом. Вважає, що надані відеозаписи є недопустимим доказом, оскільки не містять відображення цілісної картини події і обстановки.

Мотиви суду апеляційної інстанції
Заслухавши суддю доповідача, дослідивши матеріали справи, відповідно до вимог ч.7 ст.294 КУпАП, перевіривши законність і обґрунтованість постанови судді в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Особа, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 , будучи повідомленим належним чином про дату, час та місце апеляційного розгляду, в судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяв та клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, а тому апеляційний розгляд відбувся за його відсутності.

Згідно вимог ст.ст.245, 251, 252, 280 КУпАП, суд повинен повно, всебічно та об`єктивно з`ясувати всі обставини справи, дати належну оцінку зібраним доказам. Зокрема, суд повинен з`ясувати чи було вчинено адміністративне правопорушення, чи є винною особа в його вчиненні.

Як вбачається з матеріалів справи, суд першої інстанції дотримався всіх вказаних вимог закону, оскільки встановив обставини, які мають значення для об`єктивного та всебічного розгляду справи.

Під час апеляційного перегляду оскаржуваної постанови, апелянтом в його апеляційній скарзі не наведено об`єктивних відомостей, які можуть спростувати висновки суду про доведеність винуватості ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП.

Встановивши винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП, суд першої інстанції послався на докази, а саме: дані протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №910123 від 02 червня 2024 року; результат тесту, проведеного за допомогою газоаналізатора «Drager Alkotest 6810», який складав 1,42 проміле; акт огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних заходів, відповідно до якого ОСОБА_1 з результатами огляду був згоден, що засвідчив своїм підписом; направлення на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції від 02 червня 2024 року; рапорт інспектора взводу №1 роти №1 батальйону №1 УПП в Харківській області ДПП А.Волоцика; зобов`язання не сідати за кермо транспортного засобу до повного протверезіння та зникнення ознак сп`яніння, який ОСОБА_1 підписав; дані відеозаписів з нагрудних камер поліцейських.

Доводи особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 про відсутність доказів на підтвердження руху транспортного засобу Шкода, д.н.з. НОМЕР_1 та факту керування ним вказаним автомобілем, спростовуються даними відеозаписів, якими зафіксовано рух транспортного засобу та зупинка автомобіля за кермом якого перебував ОСОБА_1 ( диск 910123, диск 5530 ААД 910123). 

Крім того, в суді першої інстанції ОСОБА_1 визнав свою вину у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП та вказав, що вчинив його під впливом тяжких сімейних обставин.

Свідчення ОСОБА_1 про зворотне розцінюються як спосіб захисту та намагання уникнути адміністративної відповідальності. 

Посилання в апеляційній скарзі на те, що працівники поліції не мали законних підстав для зупинки транспортного засобу Шкода, д.н.з. НОМЕР_1 , як на істотне порушення, є безпідставними.

ОСОБА_1 був зупинений поліцейськими під час дії воєнного стану відповідно до Указу Президента України №64 від 24 лютого 2022 року, згідно якого можуть обмежуватися конституційні права і свободи людини і громадянина, передбачені статтями 30-34, 38, 39, 41-44, 53 Конституції України, а також вводитися тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб в межах та обсязі, що необхідні для забезпечення можливості запровадження та здійснення заходів правового режиму воєнного стану, які передбачені частиною першою статті 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану».

Відповідно до п.п.2, 3 Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння, а також перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського уповноваженого підрозділу Національної поліції України (далі - поліцейський) є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.

Ознаками алкогольного сп`яніння є: запах алкоголю з порожнини рота; порушення координації рухів; порушення мови; виражене тремтіння пальців рук; різка зміна забарвлення шкірного покриву обличчя; поведінка, що не відповідає обстановці.

Отже, зазначеними нормами закону встановлено, що поліцейський уповноваженого підрозділу Національної поліції України, керуючись вищенаведеним переліком ознак алкогольного сп`яніння, самостійно визначає наявність чи відсутність підстав у особи для проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння. 

Вирішення наявності чи відсутності вищевказаних ознак відноситься до виключної компетенції поліцейського, який керуючись загальносуспільними нормами зовнішнього вигляду особи, яка не перебуває в алкогольному сп`янінні, на власний розсуд визначає наявність чи відсутність ознак такого сп`яніння.

З матеріалів справи, зокрема акту огляду на стан алкогольного сп`яніння поліцейським у водія ОСОБА_1 були виявлені ознаки алкогольного сп`яніння, а саме: запах алкоголю з порожнини роту, порушення мови та порушення координації рухів.

Доводи апеляційної скарги про відсутність у ОСОБА_1 ознак алкогольного сп`яніння є безпідставними.

ДоводиОСОБА_1 про нероз`яснення працівниками поліції ОСОБА_1 прав, передбачених ст.63 Конституції України та ст.268 КУпАП, суперечать даним протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №910123 від 02 червня 2024 року, в якому було роз`яснення останньому зазначених прав, що підтверджується його особистим підписом, а також відсутністю заперечень з цього приводу у поясненнях (а.с.1).

Посилання ОСОБА_1 на нероз`яснення інспекторами поліції процедуру проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, спростовуються наданими відеозаписами з місця події (диск 5524 ААД 902845, відеозапис export-6kjul, 04 хв. 43 с).

Твердження ОСОБА_1  про недопустимість наданих відеозаписів, в якості доказу, через те, що вони не містять відображення цілісної картини події і обстановки, є необґрунтованими. 

Зазначені відеозаписи надані відповідними посадовими особами та долучені до протоколу про адміністративне правопорушення в якості доказу, що є обов`язковим відповідно до Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. 

Посилання в апеляційній скарзі на те, що матеріали справи не містять акту відсторонення від керування транспортним засобом, в даному випадку не може бути визнано істотним порушенням, оскільки саме по собі не спростовує факт відсторонення поліцейськими ОСОБА_1 від керування автомобілем (а.с.6, 8).

З моменту вчинення ОСОБА_1 адміністративного правопорушення та по теперішній час, останній не звертався зі скаргами щодо незаконності дій працівників поліції при складанні протоколу про адміністративне правопорушення. Тобто незаконність дій інспекторів не встановлена будь-яким судовим рішенням або висновком компетентного органу.

За таких обставин, відсутні підстави ставити під сумнів відомості, що об`єктивно зафіксовані у протоколі про адміністративне правопорушення.

Доказів, які спростовують правильність висновків суду першої інстанції, апелянтом не надано, і матеріали справи їх не містять. 

Порушень норм КУпАП під час складання протоколу, які потягли б безумовне скасування постанови суду, апеляційним судом не встановлено.

Наведене вище свідчить, що судом першої інстанції прийнято обґрунтоване рішення про порушення ОСОБА_1 п.2.9а Правил дорожнього руху України та притягнуто до відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП.

З огляду на викладене, постанова суду першої інстанції є законною та обґрунтованою і скасуванню за доводами, викладеними в апеляційній скарзі, не підлягає.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу особи, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, ОСОБА_1 - залишити без задоволення, а постанову Дзержинського районного суду м.Харкова від 18 червня 2024 року щодо ОСОБА_1 - без змін.

Постанова набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною та касаційному оскарженню не підлягає.

Суддя Харківського 
апеляційного суду                                                         А.І. Люшня