запорізький апеляційний суд

Провадження №33/807/501/24	Головуючий у 1-й інстанції Ткаченко М.О.	
Єдиний унікальний №317/5920/23	Доповідач в 2-й інстанції Гончар О.С.	
Категорія – ст.130 ч.1 КУпАП	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
       02 серпня 2024 року                                         м.Запоріжжя
Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду Гончар О.С., за участі захисника Лихосенка Є.О., діючого в інтересах ОСОБА_1 , розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника Лихосенка Євгена Олександровича на постанову судді Запорізького районного суду Запорізької області від 19 квітня 2024 року, якою
ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, проживає у АДРЕСА_1 , 
притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.130 КУпАП,
ВСТАНОВИВ
Згідно з постановою суду, 14.10.2023 року о 23 год. 42 хв. у Запорізькому районі, Запорізької області, в с.Степне, водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Daewoo T13110», д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння. Від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан сп`яніння відмовився.
ОСОБА_1 визнано винним за ч.1 ст.130 КУпАП та на нього накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 17 000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік, стягнуто на користь держави судовий збір у розмірі 536,80 гривень.
В апеляційній скарзі захисник Лихосенко Є.О. просив скасувати постанову суду першої інстанції та закрити провадження у справі за відсутністю в діях ОСОБА_1 події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП. 
Свої вимоги мотивував тим, що ОСОБА_1 Правил дорожнього руху не порушував, водієм не був, у зв`язку із чим у нього не було обов`язку виконувати вимоги патрульних поліцейських. Відсутні докази наявності підстав зупинки транспортного засобу, які передбачені ст.35 Закону України «Про національну поліцію».
ОСОБА_1 акт огляду та направлення до медичного закладу не вручались, відеозапис події не є належним доказом.
Заслухавши захисника  ОСОБА_2 , який підтримав доводи та вимоги апеляційної скарги та наполягав на її задоволенні, перевіривши матеріали справи, наведені у скарзі доводи, суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.
Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення щодо ОСОБА_1 судом виконані вимоги ст.ст.280, 283 КУпАП та повно, всебічно розглянуті обставини справи, дотримані вимоги щодо змісту постанови про адміністративне правопорушення.
Висновки суду про доведеність вини ОСОБА_1 у вчиненні передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення в повному обсязі підтверджена даними, що містяться 
- у протоколі про адміністративне правопорушення серії ААД №592260 від 14.10.2023 року, згідно з яким водій ОСОБА_1 керував транспортним засобом «Daewoo T13110», д.н.з. НОМЕР_1 з явними ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження у встановленому законодавством порядку огляду на стан сп`яніння відмовився, від пояснень, підпису та отриманні його копії відмовився;
- у акті огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, згідно якого огляд не проводився у зв`язку з відмовою ОСОБА_1 ;
- у направлені на огляд водія транспортного засобу з метою виявлення стану сп`яніння до КНП «ОКЗНПД» ЗОР від 14.10.2023 року, у якому зазначено, що у ОСОБА_1 виявлено ознаки алкогольного сп`яніння (запах алкоголю з порожнини рота, почервоніння покрову шкіри обличчя, порушення мови), огляд не проводився у зв`язку з відмовою водія. 
Крім того, згідно постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі серії БАБ №706951 від 14.10.2023 року, водія ОСОБА_1 було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.126 КУпАП за керування за вищезазначених обставин транспортним засобом особою, яка не мала при собі поліса обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності; за ч.2 ст.122 КУпАП керуючи автомобілем, перед поворотом направо ОСОБА_1 не подав сигнал світловим покажчиком повороту відповідного напрямку (а.с.7). 
На день апеляційного розгляду дана постанова ОСОБА_1 не оскаржена і в установленому законом порядку не скасована. 
Не заслуговують на увагу доводи захисника про те, що ОСОБА_1 не керував транспортним засобом.
Зі змісту долученого до матеріалів справи відеозапису об`єктивно вбачається, що патрульна машина поліцейських прямувала безпосередньо за автомобілем «Daewoo T13110», д.н.з. НОМЕР_1 , відображено факт зупинки вказаного автомобіля, з якого зі сторони водійського сидіння вийшов ОСОБА_1 , особу було встановлено поліцейським. В салоні автомобіля більше нікого не було.
Далі поліцейський чітко зазначив перед ОСОБА_1 ознаки алкогольного сп`яніння, які на його переконання були наявні у особи та запропонував пройти відповідно до встановленого порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки за допомогою спеціального технічного засобу та в медичному закладі.
ОСОБА_1 відмовився пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі.
Отже, долученим до матеріалів справи відеозаписом в достатній мірі об`єктивно зафіксовано факт відмови водія ОСОБА_1 від проходження ним огляду на стан сп`яніння як на місці зупинки транспортного засобу, так і в медичному закладі. 
Сукупність даних обставин об`єктивно свідчить про те, що саме ОСОБА_1 був водієм транспортного засобу та спростовує твердження захисника, що ОСОБА_1 не керував автомобілем.
Твердження захисника про те, що ОСОБА_1 автомобілем не керував, апеляційний суд не бере до уваги та розцінює їх як такі, що спрямовані на уникнення ОСОБА_1 відповідальності за скоєне. 
Доводи апелянта з приводу того, що зупинка транспортного засобу була неправомірною є необґрунтованими і не заслуговують на увагу, бо питання поважності чи неповажності причин зупинки автомобіля поліцейськими не є предметом судового розгляду в справі про адміністративне правопорушення за ст. 130 КУпАП, а відтак вирішення цього питання не може бути підставою для скасування постанови суду. Крім того, апелянтом не надано доказів встановлення незаконності дій працівників поліції і їх протиправної поведінки, яка нібито мала місце 14.10.2023 року.
Доводи апеляційної скарги захисника ОСОБА_2 про відсутність складу передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення в діях ОСОБА_1 не ґрунтуються на матеріалах справи, із яких вбачається, що усі обставини справи судом були досліджені всебічно, повно і об`єктивно, висновки судді ґрунтуються на матеріалах справи і вимогах закону.
Об`єктивна сторона поставленого у провину ОСОБА_1 адміністративного правопорушення проявляється у відмові особи, яка керувала транспортним засобом, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння.
ОСОБА_1 відмовився пройти в установленому законом порядку огляд на стан алкогольного сп`яніння, що підтверджується сукупністю наявних у матеріалах справи доказів.
Підстави, умови та порядок проведення огляду на стан алкогольного сп`яніння визначені ст.266 КУпАП, п.2.5 ПДР та Інструкцією про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, затвердженої спільним наказом МВС/МОЗ №1452/735 від 09.11.2015 року (в подальшому "Інструкція"). За змістом цих нормативних документів водій зобов`язаний на вимогу поліцейського пройти огляд з метою встановлення стану сп`яніння.
Відповідно до п.2 Інструкції огляду на стан сп`яніння підлягають водії транспортних засобів, щодо яких у поліцейського є підстави вважати, що вони перебувають у стані сп`яніння згідно з ознаками такого стану.
Як вбачається з матеріалів справи, працівниками поліції внаслідок виявлення передбачених п.3 розділу І Інструкції ознак було запропоновано ОСОБА_1 пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння на місці зупинки транспортного засобу та в медичному закладі. Відмовляючись від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, ОСОБА_1 порушив вимоги п.2.5 ПДР та вчинив передбачене ч.1 ст.130 КУпАП адміністративне правопорушення.
Ознаки алкогольного сп`яніння, які стали підставою для вимоги про проходження ОСОБА_1 огляду на стан сп`яніння, поліцейськими викладені у протоколі про адміністративне правопорушення та в доданих до нього матеріалах.
Суд зважає на те, що підставою для висунення вимоги про необхідність проходження огляду на стан сп`яніння є суб`єктивне припущення поліцейського про перебування особи у стані сп`яніння, яке ґрунтується на наявності у особи передбачених п.3 розділу І Інструкції ознак алкогольного сп`яніння.
Відповідно до п.2.5 ПДР проходження огляду на стан сп`яніння на вимогу поліцейського є обов`язком водія.
При цьому всупереч протилежним аргументам апелянта, апеляційний суд зауважує, що жоден із нормативних документів не дає водієві та його захиснику права оспорювати таку вимогу поліцейського. З відеозапису зловживання поліцейського в цій частині не вбачається.
Апеляційний суд звертає увагу на те, що вимога поліцейського про необхідність проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння була чіткою і зрозумілою для сприйняття, а поведінка і відмова ОСОБА_1 була такою, яка не ставила під сумнів факт відмови.
Відтак у апеляційного суду відсутні підстави вважати, що постанова прийнята судом першої інстанції без урахування всіх фактичних обставин справи. Досліджені судом докази є допустимими і достатніми для визнання ОСОБА_1 винуватим у вчиненні передбаченого ч.1 ст.130 КУпАП адміністративного правопорушення.
Істотних порушень законодавства, що тягнуть скасування постанови суду першої інстанції, під час апеляційного розгляду справи не встановлено.
Керуючись ст.294 КУпАП, апеляційний суд,
ПОСТАНОВИВ
Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 залишити без задоволення. 
Постанову судді Запорізького районного суду Запорізької області від 19 квітня 2024 року в цій справі щодо ОСОБА_1 залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню не підлягає.

       Суддя                                                                 О.С. Гончар
Дата документу  Справа № 317/5920/23