УХВАЛА
15 липня 2024 року
м. Київ
справа № 308/17010/23
провадження № 61-9075ск24
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Ситнік О. М., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 жовтня 2023 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 08 лютого 
2024 року у справі за заявою ОСОБА_2 про видачу обмежувального припису щодо ОСОБА_1 ,
ВСТАНОВИВ:
03 травня 2024 року ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» подав до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 жовтня 2023 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 08 лютого 2024 року.
20 травня 2024 року ухвалою Верховного Суду залишено касаційну скаргу без руху та надано строк для усунення недоліків.
Заявнику було запропоновано: надати докази, що підтверджують порушення Закарпатським апеляційним судом порядку вручення повного тексту постанови апеляційного суду від 08 лютого 2024 року та/або докази отримання оскаржуваного судового рішення вперше у дату, зазначену заявником; доплатити судовий збір у розмірі 253,28 грн; надіслати на адресу суду касаційної інстанції нову редакцію касаційної скарги, в якій уточнити підстави касаційного оскарження та чітко зазначити конкретний (конкретні) пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України, на підставі якого (яких) подається касаційна скарга, з обґрунтуванням (мотивуванням) наявності цієї підстави (підстав) разом з доказами надсилання її копії та копій доданих матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу.
На виконання вимог вказаної ухвали ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» надіслав клопотання про усунення недоліків касаційної скарги, до якого додав квитанцію про доплату судового збору у розмірі 253,28 грн.
07 червня 2024 року ухвалою Верховного Суду касаційну скаргу ОСОБА_1 визнано неподаною та повернуто, у зв`язку із невиконанням вимог ухвали Верховного Суду від 20 травня 2024 року.
21 червня 2024 року ОСОБА_1 через систему «Електронний суд» подав до Верховного Суду касаційна скарга на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 жовтня 2023 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 08 лютого 2024 року.
Касаційна скарга не може бути прийнята до розгляду, оскільки подана з пропуском строку на касаційне оскарження. Заявник заявляє в касаційній скарзі клопотання про поновлення строку на касаційне оскарження, але суд зазначені заявником підстави для поновлення такого строку визнає неповажними.
Згідно з частиною першою статті 127 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними.
Відповідно до статті 390 ЦПК України касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, або у разі розгляду справи (вирішення питання) без повідомлення (виклику) учасників справи, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення. Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом тридцяти днів з дня вручення йому такого судового рішення. Строк на касаційне оскарження може бути також поновлений в разі пропуску з інших поважних причин, крім випадків, зазначених у частині третій статті 394 цього Кодексу.
Згідно з частиною третьою статті 393 ЦПК України касаційна скарга залишається без руху також у випадку, якщо вона подана після закінчення строків, установлених статтею 390 цього Кодексу, і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку, або якщо підстави, наведені нею у заяві, визнані неповажними. При цьому протягом десяти днів з дня вручення ухвали про залишення касаційної скарги без руху особа має право звернутися до суду касаційної інстанції із заявою про поновлення строку або навести інші підстави для поновлення строку.
Пунктом 2 частини четвертої статті 392 ЦПК України встановлено, що до касаційної скарги додаються докази, що підтверджують дату отримання копії оскаржуваного рішення суду апеляційної інстанції, - за наявності.
Безпідставне поновлення строку на оскарження судових рішень, що набрали законної сили, є порушенням статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.
З інформації Єдиного державного реєстру судових рішень встановлено, що повний текст постанови Закарпатського апеляційного суду від 08 лютого 2024 року складено 15 лютого 2024 року, тобто останнім днем для подання касаційної скарги на вказане судове рішення було 18 березня 2024 року 
(з урахуванням положень частини третьої статті 124 ЦПК України). 
У прохальній частині касаційної скарги просить поновити строк на касаційне оскарження судових рішень з посиланням на те, що отримав копію постанови апеляційного суду 16 лютого 2024 року через систему «Електронний Суд». Заявник зазначає, що через погіршення стану здоров`я він ознайомився із текстом оскаржуваної постанови через два місяці після стабілізації його фізичного здоров`я, на підтвердження зазначеного надає медичну довідку КНП «ЗОКЛ ім. А. Новака» ЗОП (дата візиту пацієнта 12 лютого 2024 року).
Наведені заявником причини пропуску процесуального строку на касаційне оскарження судових рішень не дають достатніх підстав для визнання їх поважними, оскільки заявником надано доказ, з якого не вбачається тривалого лікування заявника, а тому слід визнати такий доказ неналежним.
У зв`язку з тим, що наведені підстави пропуску строку на касаційне оскарження є неповажними, а безпідставне поновлення строку на касаційне оскарження судових рішень є порушенням вимог пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, касаційну скаргу необхідно залишити без руху, а особі, яка подала касаційну скаргу, надати строк для усунення недоліків, а саме: направити до суду касаційної інстанції заяву про поновлення процесуального строку на касаційне оскарження судових рішень, в якій навести інші підстави для поновлення цього строку та надати відповідні докази. 
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підстави, на яких подається касаційна скарга, 
з визначенням передбачених статтею 389 ЦПК України підстав., проте, в порушення вказаних вимог заявник в касаційній скарзі не зазначила такі підстави.
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 1 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається постанова Верховного Суду, в якій викладено висновок про застосування норми права у подібних правовідносинах, що не був врахований в оскаржуваному судовому рішенні.
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
У випадку оскарження судових рішень з підстав невідповідності висновків суду постанові Верховного Суду, що не була врахована в оскаржуваному судовому рішенні або у зв`язку з необхідністю відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеному у постанові Верховного суду, у касаційній скарзі, крім відповідної постанови Верховного Суду, повинно бути зазначено відповідний пункт частини другої статті 389 ЦПК України та обґрунтування і мотивування такої підстави.
Зазначаючи у касаційній скарзі підставою касаційного оскарження судових рішень відсутність висновку Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах (пункт 3 частини другої статті 389 ЦПК України), особі, яка подала касаційну скаргу, необхідно вказувати, щодо питання застосування якої саме норми права у подібних правовідносинах відсутній висновок Верховного Суду.
У випадку оскарження судових рішень на підставі пункту 4 частини другої статті 389 ЦПК України з посиланням на частину першу статті 411 ЦПК України у касаційній скарзі необхідно зазначити певний пункт частини першої статті 411 ЦПК України, який є обов`язковою підставою для скасування судового рішення, з його обґрунтуванням та мотивуванням доводів.
У випадку оскарження судових рішень на підставі пункту 4 частини другої статті 389 ЦПК України з посиланням на частину третю статті 411 ЦПК України у касаційній скарзі необхідно зазначити певний пункт частини третьої статті 411 ЦПК України з його обґрунтуванням та мотивуванням доводів.
У касаційній скарзі повинно бути зазначено конкретний (конкретні) пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України, на підставі якого (яких) подається касаційна скарга та обґрунтовано (мотивовано) наявність цієї підстави (підстав).
Доводи заявника полягають у незгоді з оцінкою судами зібраних у справі доказів та встановлених обставин, а також незгоді із правовою позицією, викладеною судами в оскаржуваних рішеннях.
Інших підстав касаційного оскарження судових рішень в касаційній скарзі не зазначено.
З огляду на зазначене, заявнику необхідно надати суду нову редакцію касаційної скарги. У разі подання скарги та доданих матеріалів в електронній формі через електронний кабінет до неї додаються докази надсилання її копії та копій доданих матеріалів іншим учасникам справи з урахуванням положень статті 43 цього Кодексу (пункт 1 частини четвертої статті 392 ЦПК України).Також заявнику необхідно зазначити конкретний (конкретні) пункт (пункти) частини другої статті 389 ЦПК України, на підставі якого (яких) подається касаційна скарга та обґрунтувати (мотивувати) наявність цієї підстави (підстав).
Відповідно до вимог частини другої статті 393 ЦПК України у разі якщо касаційна скарга оформлена з порушенням вимог, встановлених статтею 392 цього Кодексу, застосовуються положення статті 185 цього Кодексу, про що суддею постановляється відповідна ухвала.
Ураховуючи викладене, касаційну скаргу слід залишити без руху та надати заявнику строк для усунення цих недоліків.
У разі невиконання у встановлений строк вимог цієї ухвали щодо оформлення касаційної скарги відповідно до статті 392 ЦПК України касаційна скарга вважатиметься неподаною та буде повернута, а в разі неподання заяви про поновлення строку на касаційне оскарження із зазначенням поважних причин для пропуску цього строку та надання доказів на їх підтвердження у відкритті касаційного провадження буде відмовлено на підставі пункту 4 частини другої статті 394 ЦПК України.
Керуючись статтями 185, 390, 392, 393 ЦПК України, Верховний Суд
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05 жовтня 2023 року та постанову Закарпатського апеляційного суду від 08 лютого 2024 року залишити без руху.
Надати строк для усунення недоліків касаційної скарги протягом десяти днів з дня отримання цієї ухвали.
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Суддя                                                                                                                О. М. Ситнік