ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 серпня 2024 року 
м. Київ

cправа №  918/854/22 

Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду:
Дроботової Т. Б. - головуючого, Багай Н. О., Чумака Ю. Я.,

секретар судового засідання - Денисюк І. Г.,

за участю представників:
відповідача -Деденко Д. І., Познякова С. Л.,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції касаційну скаргу фізичної особи-підприємця Романюк Світлани Олександрівни
на ухвалу Північно-західного апеляційного господарського суду від 12.04.2024 (судді: Розізнана І. В. - головуючий,   Грязнов В. В., Павлюк І. Ю.) у справі
за позовом фізичної особи-підприємця Романюк Світлани Олександрівни
до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Акордбанк"
про визнання договорів недійсними, 
В С Т А Н О В И В:
1. Короткий зміст позовних вимог і судових рішень
1.1. У жовтні 2022 року фізична особа-підприємець Романюк Світлана Олександрівна (далі - ФОП Романюк С. О.) звернулася до Господарського суду Рівненської області з позовом (з урахуванням змін) до Публічного акціонерного товариства "Комерційний банк "Акордбанк" (далі - ПАТ "КБ "Акордбанк", банк) про визнання недійсним із моменту укладення договору про надання овердрафту від 17.07.2017 № СКО-170717/001-00 з договором від 02.10.2018 про внесення змін до договору про надання овердрафту від 17.07.2017 № СКО-170717/001-00, укладеного між ФОП Романюк С. О. та банком, та стягнення з відповідача збитків, завданих внаслідок банківського обслуговування договору в сумі 56 149,44 грн; визнання недійсним із моменту укладення договору про надання овердрафту від 23.07.2018 № 0-1773-4 з додатковою угодою від 02.10.2018 № 1 до договору про надання овердрафту від 23.07.2018 № 0-1773-4, укладеного між ФОП Романюк С. О. та банком, та стягнення з відповідача збитків, завданих внаслідок банківського обслуговування договору в сумі 114 073,99 грн.
1.2. Позивачка на обґрунтування позову посилалася на те, що не підписувала оспорюваних договорів; за час їх дії відповідач безспірно списав з поточного рахунку позивачки 170 223,43 грн процентів, комісій тощо за обслуговування таких договорів.
1.3. Рішенням Господарського суду Рівненської області від 23.01.2024 у цій справі позов задоволено частково. Стягнуто з відповідача на користь позивачки збитки, завдані банківським обслуговуванням договору про надання овердрафту від 17.07.2017 № СКО-170717/001-00 у сумі 56   149,44 грн, а також 114   073,99 грн збитків, завданих банківським обслуговуванням договору про надання овердрафту від 23.07.2018 № 0-1773-4. В решті позову відмовлено. Здійснено розподіл судових витрат.
1.4. Ухвалою Північно-західного апеляційного господарського суду від 12.04.2024 заяву ФОП Романюк С. О. про відмову від позову у справі № 918/854/22 задоволено. Прийнято відмову ФОП Романюк С. О. від позову у справі № 918/854/22. Визнано нечинним рішення Господарського суду Рівненської області від 23.01.2024 у цій справі. Закрито провадження у справі № 918/854/22. Повернуто ПАТ "КБ "Акордбанк" з Державного бюджету України 50 % судового збору, сплаченого за подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду Рівненської області від 23.01.2024 у справі № 918/854/22 у сумі 5 637,00 грн.
Суд апеляційної інстанції, розглянувши заяву позивачки про відмову від позову у цій справі, урахувавши положення статей 14, 46, 191, 231, 274 Господарського процесуального кодексу України, встановив, що подана заява про відмову від позову підписана самою позивачкою - ФОП Романюк С. О.; заява позивачки про відмову від позову відповідає положенням статті 191 Господарського процесуального кодексу України, а наслідки закриття провадження позивачці відомі та зрозумілі, тому суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення поданої заяви і прийняв відмову позивачки від позову у цій справі.
2. Короткий зміст касаційної скарги 
2.1. Не погоджуючись із постановленою у справі ухвалою, ФОП Романюк С. О. звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою (з урахуванням доповнень), в якій просить скасувати ухвалу Північно-західного апеляційного господарського суду від 12.04.2024 у цій справі, а справу направити для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
Зокрема, скаржниця посилається на порушення судом апеляційної інстанції норм матеріального та процесуального права; стверджує, що суд апеляційної інстанції не пересвідчився щодо дійсного волевиявлення позивачки та не пояснив їй простими словами наслідків відмови від позову, хоча, як вказує скаржниця, суд апеляційної інстанції у наведеному випадку переслідував законну мету роз`яснити позивачці її права. За доводами скаржниці, вона не до кінця зрозуміла суть поданої заяви про відмову від позову; її було фактично введено в оману з метою уникнення подальших спорів з банком. 
2.2. Від банку надійшов відзив на касаційну скаргу, в якому банк просить залишити без змін оскаржувану ухвалу суду апеляційної інстанції як законну та обґрунтовану, а касаційну скаргу - без задоволення.
2.3. Від ФОП Романюк С. О. за допомогою засобів електронної пошти з використанням власного електронного підпису до Верховного Суду надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, проте таке клопотання слід повернути заявникові без розгляду, з огляду на таке. 
Так, відповідно до абзацу 2 частини восьмої статті 6 Господарського процесуального кодексу України особа, яка зареєструвала електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, може подавати процесуальні, інші документи, вчиняти інші процесуальні дії в електронній формі виключно за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи або її окремої підсистеми (модуля), що забезпечує обмін документами, з використанням власного електронного підпису, прирівняного до власноручного підпису відповідно до Закону України "Про електронні довірчі послуги", якщо інше не передбачено цим Кодексом.
Верховний Суд звертає увагу, що реєстрація в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або її окремій підсистемі (модулі), що забезпечує обмін документами, не позбавляє права на подання документів до суду в паперовій формі.
Отже, ФОП Романюк С. О. може подавати процесуальні документи до суду через електронний кабінет в Єдиній судовій інформаційно-телекомунікаційній системі або в паперовій формі, проте, нею було подано клопотання про відкладення розгляду справи в непередбачений Господарським процесуальним кодексом України спосіб. 
3. Розгляд касаційної скарги та позиція Верховного Суду
3.1. З метою повного, всебічного, об`єктивного розгляду справи, Верховний Суд дійшов висновку про можливість розгляду цієї справи у розумний строк, тобто такий, що є необхідним для виконання процесуальних дій і вирішення справи з метою забезпечення належного судового захисту.
3.2. Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представників відповідача, дослідивши в межах заявлених вимог наведені у касаційній скарзі доводи, перевіривши матеріали справи щодо правильності застосування судом апеляційної інстанції норм процесуального права, колегія суддів зазначає таке. 
3.3. Предметом касаційного перегляду є ухвала апеляційного господарського суду, якою було прийнято відмову позивачки від позову у цій справі, визнано нечинним рішення суду першої інстанції та закрито провадження у справі. 
3.4. У пункті 1 частини 2  статті 46 Господарського процесуального кодексу України передбачено, що позивач вправі відмовитися від позову (всіх або частини позовних вимог), відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) - на будь якій стадії судового процесу.
Згідно з частинами 1, 2, 3 та 5 статті 191 названого Кодексу позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє.
За змістом статті 14 Господарського процесуального кодексу України одним із принципів господарського судочинства є диспозитивність, який полягає в тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Складовою зазначеного принципу є можливість суб`єкта відмовитися від свого права чи інтересу. Тобто право особи на звернення до суду з позовом рівною мірою стосується й права такої особи на відмову від такого позову або частини позовних вимог (постанова Верховного Суду від 03.11.2023 у справі № 918/686/21, ухвали Верховного Суду від 18.08.2021 у справі № 916/3844/19, від 01.09.2021 у справі № 910/13034/20).
Відмова від позову - це одностороннє вільне волевиявлення позивача, спрямоване на відмову від судового захисту своєї вимоги і на закриття порушеного позивачем процесу. Відмова позивача від позову - це вияв принципу диспозитивності, тому ця дія здійснюється під контролем суду (аналогічний висновок міститься у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 16.11.2022 у справі №180/2161/19).
Відмова від позову є формою реалізації принципу диспозитивності господарського судочинства (постанова Верховного Суду від 03.11.2023 у справі № 918/686/21, ухвали Верховного Суду від 12.08.2021 у справі № 927/739/17, від 01.09.2021 у справі № 910/13034/20).
Право позивача на відмову від позову на будь-якій стадії провадження у справі гарантується.
Відповідно до положень статті 274 Господарського процесуального кодексу України у суді апеляційної інстанції позивач має право відмовитися від позову, а сторони - укласти мирову угоду відповідно до загальних правил про ці процесуальні дії незалежно від того, хто подав апеляційну скаргу. Якщо заява про відмову від позову чи мирова угода сторін відповідають вимогам статей 191, 192 цього Кодексу, суд постановляє ухвалу про прийняття відмови позивача від позову або про затвердження мирової угоди сторін, якою одночасно визнає нечинним судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, та закриває провадження у справі.
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право визнати нечинним судове рішення суду першої інстанції повністю або частково у передбачених цим Кодексом випадках і закрити провадження у справі у відповідній частині (пункт 3 частини 1 статті 275 Господарського процесуального кодексу України).
Згідно з частиною 1 статті 278 Господарського процесуального кодексу України судове рішення першої інстанції, яким закінчено розгляд справи, підлягає скасуванню повністю або частково в апеляційному порядку із залишенням позову без розгляду або закриттям провадження у справі у відповідній частині з підстав, передбачених статтями 226 та 231 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 4 частини 1 та частини 3 статті 231 Господарського процесуального кодексу України господарський суд закриває провадження у справі, якщо позивач відмовився від позову і відмову прийнято судом. У разі закриття провадження у справі повторне звернення до суду із спору між тими самим сторонами, про той самий предмет і з тих самих підстав не допускається. Наявність ухвали про закриття провадження у зв`язку з прийняттям відмови позивача від позову не позбавляє відповідача в цій справі права на звернення до суду за вирішенням цього спору.
З урахуванням зазначеного та керуючись принципами верховенства права, рівності усіх учасників судового процесу перед законом і судом та диспозитивності, суду необхідно перевірити, чи наявні підстави для відмови у задоволенні заяви про відмову від скарги та у випадку відсутності таких підстав, роз`яснити сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, прийняти таку відмову, визнати нечинною судове рішення суду першої інстанції та закрити провадження у справі.
Згідно з положеннями частини 2 статті 14 Господарського процесуального кодексу України  учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. 
3.5. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом апеляційної інстанції, подана заява про відмову від позову у цій справі підписана самою позивачкою - ФОП Романюк С. О. Водночас заяв осіб про приєднання до апеляційної скарги і заперечень щодо поданої позивачкою заяви   про відмову від позову у матеріалах справи немає.
Суд апеляційної інстанції установив, що заява позивачки про відмову від позову відповідає приписам статті 191 Господарського процесуального кодексу України, наслідки закриття провадження позивачці відомі та зрозумілі, а тому суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення поданої заяви і приймає відмову позивачки від позову у цій справі.
Разом із тим апеляційний господарський суд не установив, що така заява порушує права і охоронювані законом інтереси інших осіб.
Беручи до уваги наведені положення процесуального законодавства та установлені судом апеляційної інстанції обставини, апеляційний господарський суд прийняв відмову позивачки від позову, визнав нечинним рішення місцевого господарського суду у цій справі та закрив провадження у справі відповідно до частини 3 статті 191 та частини 2 статті 274 Господарського процесуального кодексу України.
Посилання скаржниці на порушення судом апеляційної інстанції норм процесуального права колегія суддів визнає необґрунтованими і взаємосуперечливими, оскільки сама скаржниця зазначає у касаційній скарзі про те, що суд апеляційної інстанції у наведеному випадку мав легітимну мету роз`яснити їй її права щодо подальших вимог банку, тобто роз`яснив їй наслідки відповідної процесуальної дії. До того ж, як уже зазначалося, суд апеляційної інстанції установив, що заява позивачки про відмову від позову відповідає приписам статті 191 Господарського процесуального кодексу України. Водночас суд пересвідчився у тому, що наслідки закриття провадження позивачці відомі та зрозумілі.
4. Висновки Верховного Суду 
4.1. Касаційні скарги на ухвали судів першої чи апеляційної інстанції розглядаються у порядку, передбаченому для розгляду касаційних скарг на рішення суду першої інстанції, постанови суду апеляційної інстанції (частина 3 статті 304 Господарського процесуального кодексу України).
4.2. За змістом частини 1 статті 309 Господарського процесуального кодексу України суд касаційної інстанції залишає касаційну скаргу без задоволення, а судові рішення - без змін, якщо судове рішення, переглянуте в передбачених статтею 300 цього Кодексу межах, ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права.
4.3. Враховуючи наведені положення законодавства та обставини, встановлені судом апеляційної інстанції, зважаючи на межі перегляду справи судом касаційної інстанції, передбачені статтею 300 Господарського процесуального кодексу України, колегія суддів зазначає, що оскаржувану ухвалу суду апеляційної інстанції прийнято із додержанням норм процесуального права, доводи, викладені у касаційній скарзі, не спростовують висновків суду апеляційної інстанцій, а тому таку ухвалу слід залишити без змін, а касаційну скаргу - без задоволення.
5. Розподіл судових витрат
5.1. Оскільки підстав для скасування оскаржуваної ухвали суду апеляційної інстанції у справі та задоволення касаційної скарги немає, судовий збір за її подання слід покласти на скаржника.
Керуючись статтями 300, 301, 308, 309, 314, 315, 317 Господарського процесуального кодексу України, Верховний Суд 
П О С Т А Н О В И В :
Касаційну скаргу фізичної особи-підприємця Романюк Світлани Олександрівни залишити без задоволення.
Ухвалу Північно-західного апеляційного господарського суду від 12.04.2024 у справі № 918/854/22 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з моменту її прийняття, є остаточною та оскарженню не підлягає.
Головуючий суддя                                                                                            Т. Б. Дроботова
Судді                                                                                                                    Н. О. Багай 
                                                                                                                            Ю. Я. Чумак