ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4238/24 Справа № 932/797/22 	  	Суддя у 1-й інстанції - Кондрашов  І. А. Суддя у 2-й інстанції - Петешенкова  М. Ю.	

Категорія 19

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 липня 2024 року                                                                м. Дніпро
Колегія суддів судової палати у цивільних справах Дніпровського апеляційного суду у складі:
головуючого судді – Петешенкової М.Ю.,
суддів – Городничої В.С., Красвітної Т.П.,
при секретарі - Шавкун Л.О.
розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро цивільну справу
за апеляційною скаргою ОСОБА_1 
на рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 07 листопада 2023 року
у справі за позовом ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект», третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ковальова Євгенія Євгеніївна про визнання протиправними та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень,- 

В С Т А Н О В И Л А:

У січні 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ТОВ «Кей-Колект» про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень про реєстрацію права власності за ТОВ “Кей-Колект”, прийняте приватним нотаріусом ДМНО Ковальовою Є.Є. стосовно об`єкту нерухомого майна: квартири АДРЕСА_1 та припинення права власності ТОВ “Кей-Колект” на зазначену квартиру шляхом скасування запису у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно №46128679 від 05 січня 2022 року, вчиненого приватним нотаріусом ДМНО Ковальовою Є.Є. про реєстрацію речового права власності на квартиру АДРЕСА_1 за ТОВ “Кей-Колект”.
В обґрунтування позову зазначає, що 04 вересня 2008 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 11390858000 для придбання квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 .
З метою забезпечення виконання зобов`язання, в той же день між ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки, предметом якого виступила квартира, розташована за адресою: АДРЕСА_2 . Разом з цим, в той же день між ПАТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_2 було укладено договір поруки. 
Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 червня 2011 року позов ПАТ «УкрСиббанк» задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 у солідарному порядку на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором у розмірі 765 612, 48 грн.
12 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» укладено договір факторингу, відповідно до якого банк передає право вимоги до позичальників, іпотекодавців, поручителів і т.д., зокрема й до ОСОБА_1 
       13 січня 2022 року з інформації у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно йому стало відомопр те, що 05 січня 2022 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ковальовою Є.Є. зареєстровано право власності на предмет іпотеки за ТОВ «Кей-Колект», тобто, було звернуто стягнення на спірну квартиру в позасудовому порядку, з чим він не погодився, вважаючи, що такі дії та рішення про державну реєстрацію порушують його права, як власника майна, який не отримував жодних повідомлень про намір відповідача звернути стягнення на предмет іпотеки, що позбавило його можливості реалізувати право на врегулювання заборгованості. Повідомлення про відступлення права вимоги позивачу також не надходило. 
       Разом з цим позивач вважає, що відповідачем пропущено строк пред`явлення виконавчого документу за рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 червня 2011 року, та строк позовної давності для звернення до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки. На переконання позивача, ТОВ «Кей-Колект» не довели, що вони набути статус нового кредитора у спірних правовідносинах та можуть вимагати стягнення заборгованості та звертати стягнення на предмет іпотеки.
       Рішенням Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 07 листопада 2023року у задоволенні позову ОСОБА_1 до ТОВ «Кей-Колект», третя особа: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Ковальова Є.Є. про визнання протиправними та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень - відмовлено.
       Рішення суду першої інстанції мотивовано відсутністю підстав для задоволення позову, оскільки боржник ОСОБА_1 був обізнаний про те, що ним не виконується судове рішення та кредитні зобов`язання ще з 2011 року, з чого слідують правові наслідки порушення умов кредитного договору, а, відтак, і договору іпотеки як в судовому порядку, так і позасудовому. З реєстраційної справи нотаріуса не встановлено порушення порядку звернення стягнення на іпотечне майно боржника в позасудовому порядку, як і не встановлено неналежність повідомлення боржника, який ухилявся від отримання поштової кореспонденції за своєю адресою, нотаріусом. При цьому суд першої інстанції зазначив, що укладання договору факторингу та відступлення права вимоги до ТОВ “Кей-Колект”, який є чинним та не скасований в судовому порядку, на виконання боржником обов`язків з погашення заборгованості за кредитом та виконання судового рішення як на користь первісного кредитора, так і на користь його правонаступників, не впливає на розмір боргу, спосіб та порядок виконання зобов`язань не змінюється для боржника, а, відтак, правове положення боржника не погіршується.
       Разом з цим суд першої інстанції відзначив, що звернення стягнення на іпотечне майно шляхом набуття права власності в позасудовому порядку строком позовної давності не обмежується, а тому такий строк не застосовується, а тому всі доводи позивача не знайшли свого підтвердження.
Не погодившись з таким рішенням суду, ОСОБА_1 звернувся з апеляційною скаргою, в якій, посилаючись на неправильне застосування судом норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив рішення суду скасувати та ухвалити нове рішення про задоволення позову. 
Апеляційна скарга мотивована тим, що суд першої інстанції не взяв до уваги порушення нотаріусом приписів п.7,57,61 Порядку “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень”, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року за №1127, який передбачає обов`язкове повідомлення боржника про намір звернення стягнення стягувача на іпотечне майно, та той факт, що ТОВ “Кей-Колект” вже зверталось до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом визнання права власності за ТОВ “Кей-Колект” на спірну квартиру, яка ухвалою Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 17 березня 2017 року повернута позивачеві, однак 05 січня 2022 року нотаріус внесла запис №46128679 про державну реєстрацію права власності на спірну квартиру за ТОВ “Кей-Колект”, а лише 11 січня 2022 року, тобто вже після державної реєстрації права власності, прийняла відповідне рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу).
Разом з цим зазначає, що, не отримавши від ТОВ “Кей-Колект” повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки, відповідач порушив вимоги ст. 35 ЗУ “Про іпотеку”, а надавши нотаріусу неповний пакет документів, зокрема, за відсутністю оригіналів або засвідчених іпотекодержателем рекомендованих поштових повідомлень, якими надсилалась вимога до боржника, визначений п.61 Порядку “Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень”, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року за №1127, останнім проведено державну реєстрацію права власності за ТОВ “Кей-Колект” у порушення діючого законодавства.
Просив задовольнити апеляційну скаргу, а рішення суду першої інстанції скасувати з ухваленням нового рішення про повне задоволення позову. 
29 березня 2024 року ТОВ “Кей-Колект” подало в системі “Електронний суд” відзив на апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в якому просило апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишити без змін, посилаючись на його законність та обґрунтованість, оскільки судом правильно встановлено вжиття кредитором усіх заходів для належного повідомлення боржника про намір звернути стягнення на предмет іпотеки, тому порушень порядку такого звернення стягнення судом не встановлено.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах доводів апеляційної скарги та заявлених вимог, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду без змін з огляду на наступне.
Судом першої інстанції встановлено, що 04 вересня 2008 року між АТ «УкрСиббанк» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір (споживчого кредиту) № 11390858000 для придбання квартири, розташованої за адресою: АДРЕСА_2 .
Відповідно до п. 1.2.1. кредитного договору, сума кредиту складає 76 558, 00 доларів США. Кінцевий термін повернення кредиту - 04 вересня 2029 року. Процентна ставка 13, 50 % річних.
В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором № 11390858000, 04 вересня 2008 року між АТ «Укрсиббанк» та ОСОБА_1 було укладено договір іпотеки.
Згідно п. 1.1. договору іпотеки, предметом іпотеки визначено квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 .
Рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 червня 2011 року задоволені позовні вимоги ПАТ «УкрСиббанк» та стягнуто з ОСОБА_1 на користь банку заборгованість за кредитним договором у розмірі 765612, 48 грн.
Судом вірно встановлено ненадання позивачем доказів виконання зазначеного рішення.
12 грудня 2011 року між АТ «УкрСиббанк» та ТОВ «Кей-Колект» було укладено договір факторингу № 1.
Відповідно до п. 1.1. договору факторингу, АТ «УкрСиббанк» зобов`язується передати у власність ТОВ «Кей-Колект» (фактору), а фактор прийняти права вимоги та в їх оплату надати грошові кошти в розпорядження клієнта за плату та на умовах, визначених Договором. Згідно додатку до договору факторингу, передачі підлягає право вимоги до ОСОБА_1 за всіма договорами. Отже, АТ «УкрСиббанк» передало ТОВ «Кей-Колект» право вимоги до позичальника та іпотекодавця ОСОБА_1 , а відтак стало новим кредитором позивача. При цьому, суд першої інстанції правомірно відзначив, що такий договір факторингу не оскаржувався в судовому порядку та не скасований судом, щоб надавало можливість вважати позивача неналежним та таким, що не має права вимоги до відповідача, з чим погоджується і колегія суддів.
       13 січня 2022 року позивачу стало відомо про те, що ТОВ «Кей-Колект» реалізували своє право на звернення стягнення на предмет іпотеки, набувши право власності на квартиру, розташовану за адресою: АДРЕСА_2 .
       Так, приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Ковальовою Є.Є. 11 січня 2022 року звернуто стягнення шляхом реєстрації права власності на предмет іпотеки за ТОВ «Кей-Колект».
       Суд першої інстанції, відмовляючи у задоволенні позову, вірно з`ясувавши характер спірних правовідносин та застосувавши положення ст.509, 526, 610, 625, 626, 1048, 1049, 1054 ЦК України, ст. 12, 33, 35 ЗУ “Про іпотеку”, які регулюють спірні правовідносини, а також надавши правову оцінку обставинам, які вважав встановленими, із застосування п.61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень”, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року за №1127, вірно зазначив про обов`язок іпотекодержателя надсилати боржникові письмову вимогу про усунення порушень кредитного договору, що є передумовою звернення стягнення на предмет іпотеки, лише при здійсненні державної реєстрації права власності на предмет іпотеки на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, тоді як у даній справі мало місце позасудове врегулювання спору з поданням нотаріусу іпотекодержателем заяви про звернення стягнення на предмет іпотеки, у зв`язку із невиконанням боржником ОСОБА_1 рішення суду про стягнення заборгованості за кредитним договором в добровільному порядку та на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса здійснено державну реєстрацію права власності на іпотечне майно за ТОВ “Кей-Колект”.
       Колегія суддів відзначає, що за вимогами ч.1 ст. 12 ЗУ “Про іпотеку”, уразі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. 
       Так, судом першої інстанції вірно встановлено, що попередній кредитор ПАТ “УкрСиббанк” скористався своїм правом на дострокове погашення боржником ОСОБА_1 заборгованості за кредитним договором та рішенням Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська від 09 червня 2011 року такі вимоги задоволені, однак ОСОБА_1 судове рішення в добровільному порядку не виконує, що стало підставою для нового кредитора, який набув право вимоги 12 грудня 2011 року за договором факторингу №1 до боржника ОСОБА_1 за іпотечним договором, укладеним з ПАТ “УкрСиббанк” 04 вересня 2008 року, для звернення із заявою до приватного нотаріуса про звернення стягнення на предмет іпотеки у 2022 році, що є позасудовим способом врегулювання питання погашення заборгованості, яку має ОСОБА_1 за судовим рішенням.
       Згідно з положеннями ч.1,4 ст. 33 ЗУ “Про іпотеку”, у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. 
       У відповідності до висновків Великої Палати Верховного Суду, викладених у постанові 29 травня 2019 року у справі № 310/11024/15-ц, визначені способи звернення стягнення на предмет іпотеки, як це передбачає положення ч.3 ст. 33 ЗУ “Про іпотеку”, з яких є позасудовий спосіб: захист прав нотаріусом, тобто звернення стягнення на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса.
       З наведеного встановлюється, що новий кредитор повноправно скористався своїм правом на досудове врегулювання захисту своїх порушених майнових прав шляхом позасудового способу, тобто шляхом звернення до нотаріуса для отримання виконавчого напису про звернення стягнення на предмет іпотеки, що також передбачають і умови договору іпотеки (Розділ 4 договору), а доводи скаржника про те, що ТОВ “Кей-Колект” вже у 2017 році звертався до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки та такий позов повернутий позивачеві, не має жодного значення для розгляду цієї справи, тому колегією суддів до уваги не приймається.
       Разом з цим, судом першої інстанції вірно встановлено з копії реєстраційної справи нотаріуса щодо вчинення нотаріальної дії та посвідчення реєстрації права власності спірної квартири за ТОВ «Кей-Колект» відсутність будь-яких порушень порядку звернення стягнення на предмет іпотеки, передбачених п.61 такого Порядку та вимогами ЗУ “Про іпотеку”, з чим погоджується і колегія суддів та що не спростовано скаржником. Іпотекодержателем було направлено неодноразово боржнику вимогу про усунення порушень, що підтверджується відповідними фіскальними чеками та копіями описів вкладення до цінних листів, а доводи апелянта про те, що відповідачем не надано оригіналів таких відправлень не спростовують висновків суду першої інстанції щодо недобросовісності позивача, який або свідомо не отримував кореспонденцію, або ухилявся від свого обов`язку за договором іпотеки завжди повідомляти вірну (актуальну) адресу для поштових повідомлень та отримувати листи, достеменно будучи обізнаним про виконання як умов кредитного договору, так і в подальшому виконання судового рішення про стягнення з нього заборгованості за кредитним договором, що тягне за собою правові наслідки, у разі відсутності добровільного виконання боржником судового рішення про стягнення суми заборгованості, звернення стягнення на предмет іпотеки за відповідним договором іпотеки, хоча б і в позасудовому порядку, на вибір іпотекодержателя, яким скористався правомірно відповідач. 
       Також суд першої інстанції правомірно наголосив, що вирішення спору в позасудовому порядку у зазначений вище спосіб зверненням іпотекодержателя до боржника, який не є відмінним від іпотекодавця, з приводу виконання судового рішення шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки, набувши право власності на таке майно за виконавчим написом нотаріуса, такі дії не обмежені строком позовної давності, з чим повністю погоджується і колегія суддів та що апелянтом не спростовано при розгляді його апеляційної скарги.
       Інші доводи апелянта не заслуговують на увагу, а тому відхиляються колегією суддів, враховуючи, що в ході розгляду спору судом першої інстанції не встановлено обставин, які б давали підстави для висновку про те, що процедура звернення стягнення на предмет іпотеки була проведена з порушенням чинного законодавства, та порушувала б права боржника, який, навіть після відступлення права вимоги ТОВ «Кей-Колект" у 2011-му році та протягом усього часу перебування даної справи у провадженні судів, не врегулював кредитну заборгованість, а тому кредитор мав повне право звернути стягнення на предмет іпотеки та набути право власності на предмет іпотеки на підставі виконавчого напису нотаріуса, про що є рішення державного реєстратора, яке є правомірним та вчиненим без порушень встановленої процедури.
       Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом.
       Тобто саме заявник в справах окремого провадження зобов`язаний надати суду докази, за якими він просить встановити юридичний факт.
       Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
       Таким чином, з огляду на встановлені обставини справи, колегія суддів повністю погоджується з висновком суду першої інстанції про необґрунтованість та недоведеність позову ОСОБА_1 , а доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції та не можуть бути підставою для скасування правильного по суті рішення.
       З урахуванням викладеного, колегія суддів вважає, що вказане рішення є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі норм матеріального та процесуального права, тому підстави для його скасування відсутні.
       Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
       Відповідно до п.1 ч.1 ст.374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
       Відповідно до ст. 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги суттєвими не являються і не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи. Будь-яких інших доказів, що спростовують правильність рішення суду в апеляційній скарзі не наведено, тому рішення суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 375, 382, 384 ЦПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 - залишити без задоволення.
Рішення Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська від 07 листопада 2023 року -залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом тридцяти днів. 

Головуючий: М.Ю. Петешенкова

Судді: В.С. Городнича

Т.П. Красвітна