ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2024 року	Львів	Справа № 380/12477/23 пров. № А/857/4646/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:

Головуючого судді -                                                   Ніколіна В.В.,
суддів -                                                             Гінди О.М., Матковської З.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу   ІНФОРМАЦІЯ_1 на рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31 січня 2024 року (суддя - Грень Н.М., м. Львів) у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до   ІНФОРМАЦІЯ_1 , Міністерства оборони України, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору,    ОСОБА_2 про визнання дій протиправними,-

                                                       ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 у червні 2023 року звернулася до суду з адміністративним позовом до ІНФОРМАЦІЯ_1 , в якому просила:
визнати протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови у складанні та направленні висновку з документами ОСОБА_1 до Міністерства оборони України з метою призначення або відмови у призначенні одноразової грошової допомоги, у зв`язку із загибеллю ІНФОРМАЦІЯ_3 члена сім`ї ОСОБА_3 , передбаченої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану";
зобов`язати ІНФОРМАЦІЯ_2 у 15-денний строк з дня набрання рішення у даній справі законної сили скласти та направити висновок з документами ОСОБА_1 до Міністерства оборони України з метою призначення одноразової грошової допомоги, у зв`язку із загибеллю ІНФОРМАЦІЯ_3 члена сім`ї ОСОБА_3 , передбаченої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 за №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану";
зобов`язати Міністерство оборони України призначити та виплатити ОСОБА_1 одноразову грошову допомогу у розмірі, передбаченому пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану", як члену сім`ї загиблого ІНФОРМАЦІЯ_3 військовослужбовця, ОСОБА_3 , внаслідок поранення (травми), пов`язаної із захистом Батьківщини.
В обґрунтування позовних вимог зазначає, що ІНФОРМАЦІЯ_3 загинув рядовий ОСОБА_3 , командир бойової машини - оператор відділення збору та обробки даних розвідки пункту управління та артилерійської розвідки батареї управління та артилерійської розвідки бригади військової частини, в результаті вибухового руйнування голови, ушкодження внаслідок військових дій від вибухів та осколків, ушкодження внаслідок дій, передбачених законом та воєнних операцій в районі міста Попасна, Попаснянського району, Луганської області. ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_1 , як член сім`ї загиблого військовослужбовця, звернулась до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про призначення та виплату їй одноразової грошової допомоги у порядку та розмірах, передбачених постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану". Листом ІНФОРМАЦІЯ_1 №С/2890 від 07.03.2023 року позивачу повідомлено про відсутність підстав для визначення їй права на отримання одноразової грошової допомоги та подання висновку до комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум з огляду на відсутність достатніх документів. Зокрема, згідно з листом ІНФОРМАЦІЯ_1 №С/2890 від 07.03.2023 року, позивачу необхідно надати документи, які відповідно до Сімейного кодексу України підтверджують, що позивач була членом сім`ї загиблого рядового ОСОБА_3 (судове рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема, про факт спільного проживання, ведення спільного господарства та про наявність між сторонами взаємних прав та обов`язків) або перебувала на утриманні ОСОБА_3 . Із зазначеною відмовою у нарахуванні та виплаті одноразової грошової допомоги, як члену сім`ї загиблого військовослужбовця, позивачка не погоджується, вважає її протиправною.  Зазначає, що ОСОБА_3 та ОСОБА_1 проживали спільно близько 20 років разом, піклувалися один з одним, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки щодо утримання житла, спільні витрати тощо, відтак у ОСОБА_1 виникло право на отримання одноразової грошової допомоги, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".
Рішенням Львівського окружного адміністративного суду від 31 січня 2024 року позов задоволено частково. Визнано протиправними дії ІНФОРМАЦІЯ_1 щодо відмови у складанні та направленні висновку з документами ОСОБА_1 до Міністерства оборони України з метою призначення або відмови у призначенні одноразової грошової допомоги, у зв`язку із загибеллю ОСОБА_3 , передбаченої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану". Зобов`язано ІНФОРМАЦІЯ_2 у 15-денний строк з дня набрання рішення у даній справі законної сили скласти та направити висновок з документами ОСОБА_1 до Міністерства оборони України з метою призначення або відмови у призначенні одноразової грошової допомоги, у зв`язку із загибеллю ОСОБА_3 , передбаченої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 за №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану". В решті вимог відмовлено.
Не погодившись із ухваленим судовим рішенням в частині задоволених позовних вимог, його оскаржив відповідач, який із покликанням на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове про відмову в задоволенні позову. В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що ОСОБА_1 подала заяву , що не відповідає додатку 1 Наказу МОУ №45, та не додано повного переліку документів згідно додатку 2 Наказу МОУ №45. Вказує, що позивачем при поданні відповідної заяви не дотримано вимог Наказу МОУ №45 в частині обсягу документів, які слід додати до заяви, серед яких і доказ проживання однією сім`єю із загиблим. Вказує, що оскільки позивач не надала документи, які відповідно до Сімейного кодексу України підтверджують чи позивач була членом сім`ї загиблого (посвідчення «Член сім`ї загиблого» або судове рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема факт спільного проживання, ведення спільного господарства та наявність між ними взаємних прав та обов`язків), то у відповідача не було підстав для складання та направлення до Міністерства оборони України висновку щодо виплати одноразової грошової допомоги.
Позивач правом подання письмового відзиву на апеляційну скаргу не скористався.
Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи (у письмовому провадженні), апеляційний суд вважає за можливе розглядати справу в порядку письмового провадження відповідно до положень пункту 3 частини першої статті 311 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України).
Заслухавши суддю-доповідача, переглянувши справу за наявними у ній доказами, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції приходить до переконання, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом першої інстанції встановлено та знайшло своє підтвердження під час розгляду апеляційної скарги, що ІНФОРМАЦІЯ_3 загинув рядовий ОСОБА_3 , командир бойової машини - оператор відділення збору та обробки даних розвідки пункту управління та артилерійської розвідки батареї управління та артилерійської розвідки бригади військової частини, в результаті вибухового руйнування голови, ушкодження внаслідок військових дій від вибухів та осколків, ушкодження внаслідок дій, передбачених законом та воєнних операцій в районі міста Попасна, Попаснянського району, Луганської області, що підтверджується Свідоцтвом про смерть, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), актовий запис - №2477, дата видачі - 20.04.2022року.
06.06.2022 року на засіданні 16 Регіональної військово-лікарської комісії по встановленню причинного зв`язку захворювань, поранень, контузії, травм, каліцтв у колишнього військовослужбовця (протокол №241 від 06.06.2022 року), встановлено наступне:
"Травма (приблизно ІНФОРМАЦІЯ_3) солдата ОСОБА_3 , 1965 року народження, "Вибухове руйнування голови. Ушкодження внаслідок військових дій від інших вибухів та осколків", підтверджена військово-обліковими документами, витягом із наказу командира в/ч НОМЕР_1 (по стройовій частині) №103 від 22.04.2022 року, сповіщенням про смерть (загибель) №252 від 22.04.2022 року, виданим командиром в/ч НОМЕР_1 , що на підставі лікарського свідоцтва про смерть №450/2022 від 12.04.2022, виданого КЗ «Львівське обласне бюро СМЕ» та свідоцтва про смерть серії НОМЕР_2 від 20.04.2022 року, виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Львові Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів), послужила причиною смерті приблизно ІНФОРМАЦІЯ_3, - травма і причина смерті, так, пов`язані із захистом Батьківщини".
10.02.2023 року ОСОБА_1 , як член сім`ї загиблого військовослужбовця, звернулась до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про призначення та виплату їй одноразової грошової допомоги у порядку та розмірах, передбачених постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".
Листом ІНФОРМАЦІЯ_1 № С/2890 від 07.03.2023 року позивачці повідомлено про відсутність підстав для визначення їй права на отримання одноразової грошової допомоги та подання висновку до комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум з огляду на відсутність достатніх документів.
Зокрема, згідно з листом ІНФОРМАЦІЯ_1 № С/2890 від 07.03.2023 року, позивачці необхідно надати документи, які відповідно до Сімейного кодексу України підтверджують, що позивачка була членом сім`ї загиблого рядового ОСОБА_3 (судове рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема, про факт спільного проживання, ведення спільного господарства та про наявність між сторонами взаємних прав та обов`язків) або перебувала на утриманні ОСОБА_3 .
Вказані дії відповідача позивачка вважає протиправними, у   зв`язку   з чим звернулася з відповідним позовом до суду.

Задовольняючи позов суд першої інстанції виходив з того, що відповідач, не маючи на те компетенції, фактично перейняв на себе функцію Комісії та головного розпорядника бюджетних коштів щодо вивчення документів та прийняття рішення про призначення (відмову у призначенні) одноразової грошової допомоги

Статтею 19 Конституції України передбачено, що   орган державної влади та органи місцевого самоврядування. їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Пунктом 2 Постанови № 168 встановлено, що   сім`ям загиблих осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, виплачується одноразова грошова допомога в розмірі 15 000 000 гривень, яка розподіляється рівними частками на всіх отримувачів, передбачених у статті 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей», крім громадян російської федерації або Республіки Білорусь та осіб, які постійно проживають на територіях цих країн, осіб, які засуджені за державну зраду, колабораційну діяльність, пособництво державі-агресору.
Особи, які мають право на отримання   одноразової грошової допомоги,   передбаченої цією постановою, можуть реалізувати це право з дня його виникнення. Днем виникнення такого права є дата загибелі особи, зазначеної у пункті 1 цієї постанови, в період дії воєнного стану,   що зазначена у свідоцтві про смерть.
У разі відмови однієї або кількох осіб, які мають право на отримання   одноразової грошової допомоги,   передбаченої цією постановою, від її отримання або якщо зазначені особи протягом трьох років з дня виникнення у них такого права його не реалізували, їх частки розподіляються між іншими особами, які мають право на одноразову грошову допомогу.   Особам, які мають право на одноразову грошову допомогу, виплата їх частки здійснюється незалежно від реалізації такого права іншими особами.
Якщо після призначення та виплати   одноразової грошової допомоги   у повному розмірі, зазначеному в абзаці першому цього пункту, за її отриманням звертаються інші особи, які мають на неї право, питання щодо перерозподілу суми такої   допомоги   вирішується за взаємною згодою осіб або в судовому порядку.
Державні органи, які зазначені у пункті 1 цієї постанови, мають право отримувати інформацію з державних реєстрів щодо осіб, які мають право на отримання   одноразової грошової допомоги.
Виплата   одноразової грошової допомоги,   передбаченої у цьому пункті, здійснюється також сім`ям осіб, зазначених у пункті 1 цієї постанови, які померли внаслідок поранення (контузії, травми, каліцтва), отриманого у період дії воєнного стану під час захисту Батьківщини, участі у бойових діях або забезпеченні здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах їх ведення (здійснення), зокрема на тимчасово окупованій Російською Федерацією території України, на території між позиціями сил оборони та позиціями військ держави-агресора, у період здійснення зазначених заходів, не пізніше ніж через один рік після поранення (контузії, травми, каліцтва).
Одноразова грошова допомога виплачується особі шляхом перерахування коштів уповноваженим органом на рахунок в установі банку державного сектору, зазначеного одержувачем у заяві.
Якщо сім`я загиблої особи одночасно має право на отримання   одноразової грошової допомоги,   передбаченої цією постановою, та   одноразової грошової допомоги   або компенсаційної виплати, встановлених іншими актами законодавства, здійснюється одна з таких виплат за її вибором.
Стаття 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (в редакції на дату загибелі ОСОБА_3 ) визначала, що право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.
Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до   Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до   Закону України   "Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб".
Матеріалами справи встановлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_1 , як член сім`ї загиблого військовослужбовця, звернулась до ІНФОРМАЦІЯ_1 із заявою про призначення та виплату їй одноразової грошової допомоги у порядку та розмірах, передбачених постановою Кабінету Міністрів України №168 від 28.02.2022 року "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".
Листом ІНФОРМАЦІЯ_1 №С/2890 від 07.03.2023 року позивачці повідомлено про відсутність підстав для визначення їй права на отримання одноразової грошової допомоги та подання висновку до комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних із призначенням і виплатою одноразової грошової допомоги та компенсаційних сум з огляду на відсутність достатніх документів. Цим же листом повідомлено, що, позивачці необхідно надати документи, які відповідно до Сімейного кодексу України підтверджують, що позивачка була членом сім`ї загиблого рядового ОСОБА_3 (судове рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, зокрема, про факт спільного проживання, ведення спільного господарства та про наявність між сторонами взаємних прав та обов`язків) або перебувала на утриманні ОСОБА_3 .
Пунктом 2 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154 (далі - Положення № 154) визначено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки у своїй діяльності керуються Конституцією та законами України, актами Президента України, постановами Верховної Ради України, актами Кабінету Міністрів України, наказами та директивами Верховного Головнокомандувача Збройних Сил, Міноборони, Міністра оборони, Головнокомандувача Збройних Сил, Генерального штабу Збройних Сил, іншими нормативно-правовими актами, цим Положенням.
Покладення на територіальні центри комплектування та соціальної підтримки завдань, не передбачених законодавством, не допускається.
Згідно з абзацом тридцятим пункту 9 Положення № 154 територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань оформлюють документи для призначення та виплати Міноборони   одноразової грошової допомоги   у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на збори чи для проходження служби у військовому резерві.
Відповідно до абзацу шостого пункту 4.6 розділу IV Положення про організацію в Міністерстві оборони України роботи з обчислення вислуги років для призначення пенсій військовослужбовцям і забезпечення соціальними виплатами осіб, звільнених з військової служби у Збройних Силах України, та членів їх сімей, затвердженого наказ Міністерства оборони України від 14.08.2014 № 530, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 20.10.2014 за № 1294/26071 документи на одержання   одноразової грошової допомоги   в разі загибелі (смерті) оформлюються та подаються в Департамент соціального забезпечення Міністерства оборони України обласними ТЦКСП.
Крім того наказом Міністерства оборони України від 25.01.2023 № 45, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 30.01.2023 за № 176/39232 затверджено Порядок і умови призначення та виплати   одноразової грошової допомоги   у разі загибелі (смерті) військовослужбовців Збройних Сил України в період дії воєнного стану (далі Порядок і умови), які набули чинності 31.01.2023.
Згідно з пунктом 3.2 розділу ІІІ Порядку і умов 3.2. Обласний ІНФОРМАЦІЯ_7:
1) є органом, уповноваженим подавати висновок щодо можливості призначення ОГД (додаток 4). У разі отримання інформації, яка не відповідає раніше наданому висновку, не пізніше 3 робочих днів подається новий висновок з урахуванням встановлених обставин;
2) проводить перевірку отриманих з Департаменту соціального забезпечення результатів попереднього опрацювання документів для призначення ОГД, та не пізніше 3 робочих днів після їх реєстрації письмово повідомляє про результати проведеної роботи;
3) у встановленому порядку представляє інтереси Міністерства оборони України у судових справах, пов`язаних з визначенням кола осіб, яким виплачується ОГД, звертається до суду щодо залучення до справ інших членів   сім`ї   загиблого, інтересів яких вони стосуються;
4) веде облік осіб загиблих (померлих) військовослужбовців (осіб, звільнених з військової служби), та осіб, які звернулися (можуть звернутися) за отриманням ОГД.
Пунктами 4.3 - 4.5 розділу IV Порядку і умов передбачено, що обласний ІНФОРМАЦІЯ_7 перевіряє отримані документи, визначає осіб, які документально підтвердили своє право на одержання ОГД а також осіб, які звернулися (можуть звернутися) за її одержанням, але не надали (надали не всі) документи (додаток 2).
На підставі витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян (далі - ДРАЦСГ) перевіряє документи, що підтверджують родинні зв`язки загиблого (померлого) з заявниками, в тому числі щодо зміни прізвища, імені, по батькові, встановлення батьківства, усиновлення, наявності запису відомостей про батька за вказівкою матері (стаття 135 Сімейного кодексу України).
Результати опрацювання документів обласним ІНФОРМАЦІЯ_9 зазначаються у висновку (додаток 4) та доповіді (додаток 3), які разом з іншими документами, зазначеними в додатку 6, надсилаються до Департаменту соціального забезпечення (через Управління соціальної підтримки).
Комплект документів надсилається з використанням системи електронного документообігу, для цього він сканується у один файл формату PDF, на який накладається кваліфікований електронний підпис. У разі тривалої відсутності   зв`язку   (понад 5 робочих днів) комплект документів надсилається на паперових носіях, а після відновлення   зв`язку   - невідкладно ще раз з використанням системи електронного документообігу.
Якщо після надсилання документів для призначення та виплати ОГД отримано документи (інформацію) щодо інших осіб, які можуть бути віднесені до зазначених у статті -161 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» або можуть звернутися за призначенням та виплатою цієї   допомоги,   не пізніше наступного робочого дня повідомляє про це Департамент соціального забезпечення встановленим порядком.
Департамент соціального забезпечення після отримання від обласного ІНФОРМАЦІЯ_6 документів (додаток 6), надсилає запит до Кадрового центру Збройних Сил України щодо військовослужбовців, які загинули та відповідно до пункту 1 розділу XIII Інструкції № 280, віднесені до бойових безповоротних втрат під час дії воєнного стану.
У разі отримання листа Кадрового центру Збройних Сил України щодо відсутності загиблого військовослужбовця у списках бойових безповоротних втрат під час дії воєнного стану Департамент соціального забезпечення не пізніше 5 робочих днів повідомляє про це обласний ІНФОРМАЦІЯ_7, який надіслав документи, для інформування про це військової частини та членів   сім`ї   загиблого. Через 30 днів після отримання листа з ТЦКСП щодо проведеного інформування повторно надсилає відповідний запит. У разі повторного підтвердження відсутності загиблого військовослужбовця у списках бойових безповоротних втрат під час дії воєнного стану за результатами отриманого листа Кадрового центру Збройних Сил України подає документи на розгляд Комісії Міноборони.
Після отримання підтвердження Кадрового центру Збройних Сил України щодо віднесення загиблого військовослужбовця до бойових безповоротних втрат під час дії воєнного стану Департамент соціального забезпечення доводить до обласних ІНФОРМАЦІЯ_6 результати попереднього опрацювання документів для їх перевірки щодо відповідності чинному законодавству та впродовж 3-х робочих днів опрацьовує отримані від них пропозиції.
В подальшому документи опрацьовуються структурними підрозділами апарату Міністерства оборони України і Генерального штабу Збройних Сил України відповідно до їх повноважень та подаються на розгляд Комісії Міноборони.
Після прийняття головним розпорядником бюджетних коштів рішення щодо призначення ОГД (відмови у призначенні, повернення документів на доопрацювання - у разі коли документи подано не в повному обсязі, потребують уточнення чи подано не за належністю) Департамент соціального забезпечення не пізніше 3 робочих днів доводить його до фінансово-економічного управління Командування Сухопутних військ Збройних Сил України для інформування обласних ІНФОРМАЦІЯ_8, та, у разі її призначення,- готує проєкти розподілів відкритих асигнувань для виплати   допомоги   в порядку черговості відповідно до дати надходження документів з обласного ІНФОРМАЦІЯ_6.
З наведених вище норм слідує обов`язок обласного ІНФОРМАЦІЯ_5 , зареєструвати документи, оформити їх та подати розпорядникові бюджетних коштів висновок щодо виплати   одноразової грошової допомоги.
Лише головний розпорядник коштів - Міністерство оборони України має виключне право приймати рішення щодо призначення   одноразової грошової допомоги   або відмовити у її призначенні.
Основні функції, завдання, повноваження Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних   із   призначенням і виплатою   одноразової грошової допомоги   та компенсаційних сум (далі - Комісія), а також порядок організації її роботи визначені Положенням про Комісію Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних   із   призначенням і виплатою   одноразової грошової допомоги   та компенсаційних сум, затвердженим наказом Міністерства оборони України від 26.10.2016 № 564, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 17.11.2016 за № 1497/29627 (далі - Положення № 564).
Відповідно до пункту 1 розділу II Положення № 564 основними завданнями Комісії є вивчення документів та прийняття рішень про призначення (відмову у призначенні)   одноразової грошової допомоги,   передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Пунктом 2 розділу II Положення № 564 визначено, крім іншого, що саме Комісія зобов`язана приймати до розгляду документи, що надходять до Міністерства оборони України для призначення   одноразової грошової допомоги,   передбаченої статтею 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» та приймати рішення про призначення (відмову у призначенні)   одноразової грошової допомоги.
Тобто відповідач, не маючи на те компетенції, фактично перейняв на себе функцію Комісії та головного розпорядника бюджетних коштів щодо вивчення документів та прийняття рішення про призначення (відмову у призначенні)   одноразової грошової допомоги.
Отже,   до компетенції відповідача належить обов`язок формування пакету документів, підготовка висновку та направлення вказаних документів до Комісії Міністерства оборони України з розгляду питань, пов`язаних   із   призначенням і виплатою   одноразової грошової допомоги,   яка наділена виключним правом щодо прийняття рішення про призначення або відмову у призначенні   одноразової грошової допомоги.
Дискреційне повноваження   може полягати у виборі діяти чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.
На цьому наголосив Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі № 1840/2970/18.
Аналогічна правова позиція у подібних правовідносинах також викладена у постановах Верховного Суду від 19.02.2020 у справі № 161/6668/17, від 27.02.2020 у справі №212/6048/17(2-а/212/191/17), від 20 квітня 2022 року справа № 760/11168/17.
Верховний Суд зазначає, що   дискреція це не обов`язок, а повноваження адміністративного органу, оскільки юридична концепція дискреції передбачає можливість вибору між альтернативними способами дій та/або бездіяльністю. У разі, якщо законодавство передбачає прийняття лише певного конкретного рішення, то це не є реалізацією дискреції (повноважень), а є виконанням обов`язку.
Дискреція є необхідною та безальтернативною для управлінської діяльності адміністративного органу юридичною конструкцією, завдяки якій вирішується низка важливих завдань, центральними з яких є забезпечення справедливої, ефективної та орієнтованої на індивідуальні потреби приватної особи правозастосовної та правотворчої діяльності названих суб`єктів.
Дискреція не є довільною; вона завжди здійснюється відповідно до закону (права), оскільки згідно з частиною другою статті 19 Конституції України «органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України».
Зв`язаність дискреції адміністративного органу законом (правом) робить можливим здійснення адміністративними судами перевірки рішень (дій), прийнятих адміністративним органом внаслідок реалізації дискреційних повноважень.
У рішеннях Європейського суду з прав людини склалася практика, яка підтверджує, що дискреційні повноваження не повинні використовуватися свавільно, а суд повинен контролювати рішення, прийняті на підставі реалізації дискреційних повноважень, максимально ефективно   (див. рішення у справі «Hasan and Chaush v.Bulgaria» № 30985/96).
Згідно з Рекомендацією Комітету Міністрів Ради Європи № R(80)2, прийнятої 11.03.1980, державам-членам стосовно здійснення адміністративними органами влади дискреційних повноважень, як дискреційне повноваження слід розуміти повноваження, яке адміністративний орган, приймаючи рішення, може здійснювати з певною свободою дискреції, тобто, коли такий орган може обрати з кількох юридично допустимих рішень те, яке він вважає найкращим за певних обставин.
Таким чином, дискреція - це елемент управлінської діяльності. Вона пов`язана з владними повноваженнями і їх носіями органами - державної влади та місцевого самоврядування, їх посадовими і службовими особами. Дискрецію не слід ототожнювати лише з формалізованими повноваженнями, вона характеризується відсутністю однозначного нормативного регулювання дій суб`єкта. На законодавчому рівні поняття «дискреційні повноваження» суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тому, у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.
Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.
Відповідно до підпункту 30 пункту 10 Положення про Міністерство оборони України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 № 671 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 19.10.2016 №730), Міністр: приймає рішення щодо розподілу бюджетних коштів, головним розпорядником яких є Міноборони.
Вирішення питання стосовно можливості призначення і виплати   одноразової грошової допомоги   позивачу відноситься до компетенції Міністерства оборони України, яке з урахуванням своїх дискреційних повноважень зобов`язано прийняти одне   із   можливих рішень.   Відповідач - ІНФОРМАЦІЯ_2 не мав альтернативного варіанту розгляду заяв позивача, був зобов`язаний діяти відповідно до встановленого порядку та повинен лише подати розпорядникові бюджетних коштів висновки   щодо виплати   одноразової грошової допомоги   (висновки про наявність або відсутність у позивачів підстав для призначення і виплати   одноразової грошової допомоги).
Однак, ІНФОРМАЦІЯ_2 не було складено та подано висновку стосовно можливості призначення і виплати позивачці одноразової грошової допомоги.
Необхідно також зазначити, що дії ІНФОРМАЦІЯ_1 порушують принципи, викладені в практиці Європейського суду з прав людини як джерелі права.
Так, у справі "Рисовський проти України" суд зазначив про особливу важливість принципу "належного урядування", який передбачає, що у разі, коли йдеться про питання загального інтересу, зокрема, якщо справа впливає на такі основоположні права людини, як майнові права, державні органи повинні діяти вчасно та в належний і якомога послідовніший спосіб (рішення у справах "Беєлер проти Італії", заява № 33202/96, п. 120, ECHR 2000-I, "Онер`їлдіз проти Туреччини", заява № 48939/99, п. 128, ECHR 2004-XII, "Megadat.comS.r.L проти Молдови", заява № 21151/04, п. 72, від 8 квітня 2008 року, і "Москаль проти Польщі", заява № 10373/05, п. 51, від 15 вересня 2009 року).
На державні органи покладено обов`язок запровадити внутрішні процедури, які посилять прозорість і ясність їхніх дій, мінімізують ризик помилок (наприклад, рішення у справах "Лелас проти Хорватії", заява № 55555/08, п. 74, від 20 травня 2010 року, і "Тошкуце та інші проти Румунії", заява № 36900/03, п. 37, від 25 листопада 2008 року) і сприятимуть юридичній визначеності у правовідносинах, які зачіпають майнові інтереси зазначені вище рішення у справах "Онер`їлдіз проти Туреччини"", п. 128, та "Беєлер проти Італії", п. 119).
Державні органи, які не впроваджують або не дотримуються своїх власних процедур, не повинні мати можливість отримувати вигоду від своїх протиправних дій або уникати виконання своїх обов`язків (зазначене вище рішення у справі "Лелас проти Хорватії", п. 74). Ризик будь-якої помилки державного органу повинен покладатися на саму державу, а помилки не можуть виправлятися за рахунок осіб, яких вони стосуються (серед інших джерел, mutatis mutandis, рішення у справі "Пінкова та Пінк проти Чеської Республіки", п. 58, а також рішення у справі "Ґаші проти Хорватії", заява № 32457/05, п. 40, від 13 грудня 2007 року, та у справі "Трґо проти Хорватії", заява № 35298/04, п. 67, від 11 червня 2009 року).
Апеляційний суд резюмує, що суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що слід зобов`язати відповідача у 15-денний строк з дня набрання рішення у даній справі законної сили скласти та направити висновок з документами ОСОБА_1 до Міністерства оборони України з метою призначення або відмови у призначенні одноразової грошової допомоги, у зв`язку із загибеллю ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_3 , передбаченої пунктом 2 постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 за №168 "Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану".

Отже, за результатами розгляду апеляційної скарги колегія суддів суду апеляційної інстанції дійшла висновку, що суд першої інстанції прийняв правильне рішення про часткове задоволення адміністративного позову.
В підсумку, апеляційний суд переглянув оскаржуване рішення суду і не виявив порушень норм матеріального чи процесуального права, які могли призвести до ухвалення незаконного судового рішення, щоб його скасувати й ухвалити нове.
Міркування і твердження апелянта не спростовують правильності правових висновків цього рішення, у зв`язку з чим його апеляційна скарга на рішення суду не підлягає задоволенню.
Згідно із статтею 242 КАС України, рішення суду повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права при дотриманні норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин в адміністративній справі, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, з наданням оцінки всім аргументам учасників справи.
Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції відповідає вимогам статті 242 КАС України, підстав для задоволення вимог апеляційної скарги колегією суддів не встановлено.
Відповідно до статті 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
На підставі викладеного, колегія суддів, погоджуючись з висновками суду першої інстанції, вважає, що суд дійшов вичерпних юридичних висновків щодо встановлення фактичних обставин справи і правильно застосував до спірних правовідносин норми матеріального та процесуального права. Доводи апеляційної скарги, з наведених вище підстав, висновків суду не спростовують, а зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними.

Керуючись ст. 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд,-

                                                       ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу   ІНФОРМАЦІЯ_1 залишити без задоволення, а рішення Львівського окружного адміністративного суду від 31 січня 2024 року у справі №380/12477/23 - без змін.

Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та не підлягає оскарженню в касаційному порядку, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	В. В. Ніколін 	
судді	 	О. М. Гінда 	
 	 	З. М. Матковська