УХВАЛА
 
02 вересня 2024року
м. Київ
 
справа № 757/35999/23-ц
провадження № 61-10726ск24 
 
Верховний Суд у складі судді Касаційного цивільного суду Краснощокова Є. В., вирішуючи питання про відкриття касаційного провадження за касаційною скаргою Головного управління Державної податкової служби у Запорізькій області на рішення Печерського районного суду міста Києва від 08 листопада 2023 року та постанову Київського апеляційного суду від 10 липня 2024 року у справі за заявою Головного управління Державної податкової служби у Запорізькій області, заінтересовані особи: ОСОБА_1 , Акціонерне товариство «Райффайзен Банк», про розкриття банком інформації, яка містить банківську таємницю,
ВСТАНОВИВ:
25 липня 2024 року через підсистему «Електронний суд» Головне управління Державної податкової служби у Запорізькій області подало до Верховного Суду касаційну скаргу, яка не відповідає вимогам статті 392 ЦПК України. 
Ухвалою Верховного Суду від 16 серпня 2024 року касаційну скаргу залишено без руху, заявнику надано строк для усунення недоліків касаційної скарги, а саме заявнику необхідно було подати уточнену касаційну скаргу із зазначенням виключних підстав касаційного оскарження.
27 серпня 2024 року через підсистему «Електронний суд» Головне управління Державної податкової служби у Запорізькій області, на усунення недоліків касаційної скарги, надіслало уточнену касаційну скаргу.
Головне управління Державної податкової служби у Запорізькій області посилаючись на неправильне застосування норм матеріального права та порушення норм процесуального права, зазначило підставою касаційного оскарження пункт 2 частини другої статті 389 ЦПК України.
Аналіз уточненої касаційної скарги містить посилання Головного управління Державної податкової служби у Запорізькій області на необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду від 24 жовтня 2019 року у справі № 756/1867/19, яке полягає в своєчасному розкритті банківської таємниці та недопущенні від ухилення від сплати податків.
Касаційна скарга підлягає поверненню з таких мотивів.
У пункті 5 частини другої статті 392 ЦПК України передбачено, що у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
У разі подання касаційної скарги на підставі пункту 2 частини другої статті 389 цього Кодексу в касаційній скарзі зазначається обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду.
Тлумачення вказаних норм ЦПК України дозволяє зробити висновок, що при касаційному оскарженні судових рішень на підставі пункту 2 частини другої статті 389 ЦПК України в касаційній скарзі має бути мотивовано обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні, з чіткою вказівкою на норму права (абзац, пункт, частина статті), а також зазначенням такого правового висновку, описом правовідносин та змістовним обґрунтуванням мотивів такого відступлення.
Аналіз касаційної скарги та оскаржених судових рішень свідчить, що суди не посилалися на висновок, який викладений у постанові Верховного Суду від 24 жовтня 2019 року у справі № 756/1867/19, відступити від якого вважає необхідним заявник, як на саму цю постанову, тому у ній відсутнє вмотивоване обґрунтування необхідності відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, а сама по собі вказівка на необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах не свідчить про обґрунтування особою, яка подала касаційну скаргу, підстав касаційного оскарження та не є виконанням відповідних вимог процесуального закону (пункт 5 частини другої статті 392 ЦПК України). 
Європейський суд з прав людини зауважує, що спосіб, у який стаття 6 Конвенції застосовується до апеляційних та касаційних судів, має залежати від особливостей процесуального характеру, а також до уваги мають бути взяті норми внутрішнього законодавства та роль касаційних судів у них. Вимоги до прийнятності апеляції з питань права мають бути більш жорсткими ніж для звичайної апеляційної скарги. З урахуванням особливого характеру ролі Верховного Суду, як касаційного суду, процедура, яка застосовується у Верховному Суді може бути більш формальною (LEVAGES PRESTATIONS SERVICES v. FRANCE, № 21920/93, § 45, ЄСПЛ, від 23 жовтня 1996 року; BRUALLA GOMEZ DE LA TORRE v. SPAIN, № 26737/95, § 37, 38, ЄСПЛ, від 19 грудня 1997 року).
Таким чином, особою, яка подала касаційну скаргу, не виконано вимог ЦПК України при поданні касаційної скарги щодо наведення підстав касаційного оскарження судових рішень, і згідно пункту 4 частини четвертої статті 393 ЦПК України, касаційна скарга у цій частині підлягає поверненню.
На підставі викладеного, керуючись статтями 185, 260, 393 ЦПК України, 
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Головного управління Державної податкової служби у Запорізькій області на рішення Печерського районного суду міста Києва від 08 листопада 2023  року та постанову Київського апеляційного суду від 10 липня 2024 року визнати неподаною та повернути.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                       Є. В. Краснощоков