П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М          У К Р А Ї Н И
 
01 травня 2024 року                                                                                        м. Київ
         
Справа № 355/812/21
Провадження: № 22-ц/824/7607/2024
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
 
головуючого (судді-доповідача) Невідомої Т. О., 
суддів Верланова С. М., Нежури В. А.
секретар Сакалош Б. В.
 
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката Гарницького Павла Петровича в інтересах ОСОБА_1 ,
на ухвалу Баришівського районного суду Київської області від 15 січня 2024 року, постановлену під головуванням судді Чехова С. І.,
за скаргою представника скаржника ОСОБА_1 адвоката Гарницького Павла Петровича на дії державного виконавця,
у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про зміну способу стягнення аліментів
                                                
у с т а н о в и в:
 
У грудні 2023 року до суду звернулась ОСОБА_1 (далі по тексту - ОСОБА_1 , скаржник, стягувач) з  вказаною скаргою, мотивуючи її тим, що рішенням Баришівського районного суду Київської області від 04 жовтня 2016 року у справі №355/1161/16-ц стягнуто з ОСОБА_2 (далі по тексту - ОСОБА_2 , боржник) аліменти на користь ОСОБА_1 , на утримання малолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 900 грн, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду, тобто з 21 вересня 2016 року.
В подальшому рішенням Баришівського районного суду Київської області від 04 жовтня 2016 року у справі № 355/812/21, провадження № 2/355/253/22, змінено спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Баришівського районного суду Київської області від 04 жовтня 2016року по справі № 2/355/1161/16-ц, та стягнуто з                      ОСОБА_2 , на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дати набрання рішення законної сили.
14 січня 2022 року державним виконавцем Баришівського відділу державної служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бернадською Ю. П. (далі по тексту - державний виконавець) винесено постанову, якою відкрито виконавче провадження (ВП НОМЕР_3) за виконавчим листом № 2/355/1161/16-ц, виданим 14 березня 2022 року Баришівським районним судом Київської області.
На початку 2022 року боржник ОСОБА_2 відмовився сплачувати ОСОБА_1 аліменти на утримання доньки та постійно погрожував скаржниці ОСОБА_1 
29 листопада 2023 року державний виконавець провела розрахунок заборгованості по аліментам станом на 01 листопада 2023 року, яка становить 110063 грн 79 коп. Проведеному розрахунку передували наступні події, 24 липня 2022 року державний виконавець Беднарська Ю. П. надала скаржниці ОСОБА_1 на її вимогу розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, сума заборгованості на 01 жовтня 2022 року становила 25 597 грн 99 коп. ОСОБА_1 випадково дізналась, що боржник з квітня 2022 року був мобілізований до лав Збройних Сил України та приймає активну участь у бойових діях, отримує стабільний заробіток, через свого представника 13 січня 2023 року подала заяву до державного виконавця Беднарської Ю. П. про відкликання розписки та вжиття негайних заходів, у якій просила державного виконавця зробити запит до ЗСУ щодо укладання з боржником контракту та про нарахуванні та виплачені йому доходи, хоча таку інформацію виконавець повинна сама була отримувати. 15 лютого 2023 року представник стягувача отримав відповідь від державного виконавця за вих.№1370 від 18 січня 2023 року, яким державний виконавець повідомила, що вона зняла арешт зі всіх рахунків боржника, але залишила заборону на полювання, використання боржником зброї та у праві виїзду за кордон. 25 листопада 2023 року на заяву про здійснення перерахунку та вжиття заходів, державний виконавець надала відповідь, до якої долучила розрахунок заборгованості на 01 листопада 2023 року, до якого не увійшла інформація про доходи боржника за 2022 рік,  та доходи, які останнім були отримані під час несення військової служби. 05 травня 2023 року державний виконавець отримала довідку про доходи боржника з військової частини, але не врахувала всі доходи боржника до розрахунку, не вжила заходи щодо накладення арешту на банківські рахунки боржника, що дозволило останньому перевести всі ці кошти у готівку. 29 листопада 2023 року державний виконавець на заяву скаржниці від 25 листопада 2023 року провела новий розрахунок заборгованості по аліментам станом на 01 листопада 2023 року, до якого також не включила всі доходи боржника, які ним отримані у 2022 році, не зважаючи на довідку про доходи за 2022 року, яка була надіслана виконавцю з військової частини ще 05 травня 2023 року. Намагаючись довести неправомірність дій державного виконавця, скаржник вкотре через свого представника подала 03 грудня 2023 року заяву, у якій вказала  на допущені недоліки державним виконавцем при проведенні перерахунку. 08 грудня 2023 року державний виконавець надіслала новий розрахунок заборгованості станом на 01 грудня 2023 року до якого за період 2022 рік внесла неправдиву інформацію про отриманні боржником доходи.
За вказаних обставин просила суд: визнати неправомірними дії державного виконавця Баришівського відділу державної служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бернадської Ю. П.; зобов`язати державного виконавця Баришівського відділу державної служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Бернадську Ю. П. або іншу компетентну особу здійснити проведення розрахунку заборгованості по аліментам в межах виконавчого провадження НОМЕР_3 від 11 липня 2022 року та внести отриману інформацію від ВЧ НОМЕР_1 на підставі довідки про заробітну плату та інші виплати в натуральній формі за 2022 та 2023 роки та винести постанову про покладення на боржника  штрафу за несвоєчасну виплату аліментів на дитину з урахування проведеного нового розрахунку; зобов`язати державного виконавця направити запит до ВЧ НОМЕР_1 щодо проведення виплат та всіх нарахувань боржнику у 2023 році; зобов`язати державного виконавця або іншу компетентну особу, вчинити усі необхідні дії та передбачені Законом України «Про виконавче провадження» виконавчі, у виконавчому провадженні НОМЕР_3 від 11 липня 2022 року, спрямовані на примусове виконання рішення Баришівського районного суду Київської області від 14 січня 2022 року по справі №2/355/1161/16-ц; зобов`язати або іншу компетентну особу належно та своєчасно проводити дії по примусовому виконанню рішення Баришівського районного суду Київської області та винести постанову про накладення арешту на всі банківські рахунки боржника.
         Ухвалою Баришівського районного суду Київської області від 15 січня 2024 року у задоволенні скарги ОСОБА_1 відмовлено.
Не погодившись із таким судовим рішенням, адвокат Гарницький П. П. в інтересах ОСОБА_1   подав апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом норм процесуального права, просив ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову про задоволення скарги.
На обґрунтування доводів апеляційної скарги зазначив, що суд першої інстанції не взяв до уваги докази того, що аліменти на дитину державним виконавцем Беднарською Ю. П. почали нараховуватись неправильно, що відображається з долучених документів до скарги стягувача. Ухвала від 15 січня 2024 року постановлена з грубим порушенням норм процесуального права, оскільки суд не дослідив всі докази, наявні в матеріалах справи. Зазначає, що належних та допустимих доказів на підтвердження правильності оскаржуваних розрахунків державним виконавцем стягувачу не надавалось. Також державним виконавцем порушено передбачений ст. 71 ЗУ «Про виконавче провадження» порядок нарахування заборгованості по аліментах. 
Ухвалами Київського апеляційного суду від 19 лютого 2024 року відкрито провадження у справі, справу призначено до розгляду у відкритому судовому засіданні.
У відзиві на апеляційну скаргу в.о. начальника Баришівського ВДВС у Броварському районі Київської області Бердник А. О. зазначила, в ході проведення виконавчих дій встановлено, що у боржника відсутнє рухоме та нерухоме майно, яке належить йому на праві власності. Державним виконавцем відповідно до чинного законодавства винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, а саме на рухоме та нерухоме майно, що належить ОСОБА_2         27 грудня 2022 року до відділу з`явилась скаржниця ОСОБА_1 та повідомила, що заборгованість зі сплати аліментів у боржника ОСОБА_2 відсутня. Жодних пояснень щодо погроз від боржника скаржниця державному виконавцю не надавала. Після чого державним виконавцем запропоновано скаржниці написати розписку щодо отримання коштів, оскільки згідно розділу XVI Інструкції з примусового виконання рішень слідує, що розрахунок заборгованості обчислюється на підставі відомостей, отриманих із заяв та (або) розписок стягувача. Скаржниця надала державному виконавцю розписку та посвідчення особи, зазначивши у розписці, що заборгованість зі сплати аліментів станом на 01 грудня 2022 року відсутня. 17 січня 2023 року  був зроблений запит до ІНФОРМАЦІЯ_2 і до ІНФОРМАЦІЯ_4 з метою виявлення місця проходження військової служби боржника в/ч НОМЕР_1 , куди була направлена вимога з метою підтвердження проходження військової служби боржником та отримання відомостей про його доходи. Станом на 12 квітня 2023 року у ВДВС були відсутні відомості щодо розміру доходів ОСОБА_2 . Державним виконавцем виконано розрахунок заборгованості відповідно до ст.195 СК України, виходячи з середньої заробітної плати для даної місцевості. Заборгованість за розрахунком від 11 квітня 2023 року зі сплати аліментів становила 14931 грн 76 коп., що перевищувало суму відповідних платежів за три місяці. Згідно Закону України «Про виконавче провадження» державний виконавець виніс постанову про звернення стягнення на кошти на рахунках боржника з накладенням ЕЦП та надіслав банкам учасникам для виконання. Згідно перевірки даних АСВП постанова про зняття арешту з коштів державним виконавцем не виносилася, твердження скаржника стосовно того, що боржник користується грошовими коштами є неправдивими. 30 травня 2023 року до відділу надійшла відповідь із в/ч НОМЕР_1 щодо розміру доходів ОСОБА_2 та державним виконавцем зроблено перерахунок заборгованості відповідно до чинного законодавства. Згідно п.12 постанови «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб» від 26 лютого 1993 року №146 «аліменти з військовослужбовця не утримують серед іншого з вихідної допомоги в разі звільнення з військової служби; тих видів грошового забезпечення, які не мають постійного характеру». Отже зазначає, що кошти для виплати аліментів потрібно утримувати з усіх видів фінансових надходжень, за винятком додаткової винагороди («бойові» виплати) оскільки така винагорода має тимчасовий характер. Разом з тим, Постановою КМУ від 11 листопада 2022 року №1263, яка набрала чинності 16 листопада 2022 року було внесено зміни до п.8 і на сьогодні він має наступу редакцію: «з військовослужбовців….утримання аліментів проводиться з усіх видів грошового забезпечення, інших виплат, установлених законодавством, зокрема додаткової винагороди, яка виплачується на період воєнного стану, крім грошового забезпечення, що не має постійного характеру, та інших видів випадків, передбачених законом» Відповідно до п.1 постанови КМУ від 28 лютого 2022 року №168 «Питання деяких виплат військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу, поліцейським та їх сім`ям під час дії воєнного стану» установлено, що на період дії воєнного стану військовослужбовцям виплачується додаткова винагорода в розмірі до 30000 гривень пропорційно в розрахунок на місць, а тим з них, які беруть безпосередню участь у бойових діях або забезпечують здійснення заходів з національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії, перебуваючи безпосередньо в районах у період здійснення зазначених заходів (у тому числі військовослужбовцям строкової служби)-розмір цієї додаткової винагороди збільшується до 100 000 гривень в розрахунку на місяць пропорційно часу участі у таких діях та заходах. З 16 листопада 2022 року додаткову винагороду («бойові» виплати) включено до переліку доходів, з якого мають утримуватися аліменти на утримання дітей з військовослужбовців. 30 травня 2023 року державний виконавець, зробивши перерахунок заборгованості зі сплати аліментів, винесла та направила до військової частині постанову про звернення стягнення на заробітну плату боржника в частині відрахування із заробітної плати аліментів та заборгованості зі сплати аліментів. Окрім того, зазначає, що стягувач ОСОБА_1 за період з липня по листопад 2023 року регулярно отримувала грошові кошти в рахунок погашення заборгованості зі сплати аліментів на загальну суму 42902,68 гривень. Згідно повідомлення в/ч НОМЕР_1 ОСОБА_2 звільнений 05 вересня 2023 року №248-РС у запас. Державним виконавцем винесено постанови: про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду за межі України, про встановлення тимчасового обмеження у прав полювання, про встановлення тимчасового обмеження у праві керування транспортним засобом. Відомості відносно ОСОБА_2 було внесено до Єдиного реєстру боржників. Згідно розрахунку заборгованість зі сплати аліментів станом на 01 листопада 2023 року складала 110063 грн 79 коп. Боржник мав заборгованість по аліментам, сукупний розмір якої перевищував суму відповідних платежів за три роки, державним виконавцем винесено постанову про накладання штрафу на ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 в розмірі 20% від суми заборгованості, що становило 22012 грн 79 коп. З таких підстав, вважає, що скарга є безпідставною та необґрунтованою та задоволенню не підлягає.
Учасники справи  в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином.
Від Баришівського ВДВС у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшла заява про розгляд справи без участі представника.
Тому колегія суддів відповідно до вимог ч. 2 ст. 372 ЦПК України вважала за можливе слухати справу за відсутності учасників справи.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість оскаржуваного судового рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частковому.
Згідно з ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, рішенням Баришівського районного суду Київської області від 04 жовтня 2016 року у справі №355/1161/16-ц стягнуто з ОСОБА_2 аліменти на користь ОСОБА_1 на утримання малолітньої  дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в твердій грошовій сумі в розмірі 900 грн, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду, тобто з 21 вересня  2016 року (а.с. 39-41, том 1).
Рішенням Баришівського районного суду Київської області від 14 січня 2022 року у справі №355/812/21, змінено спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням Баришівського районного суду Київської області від 04 жовтня 2016 року по справі № 2/355/1161/16-ц  (а.с.50-56, том 1).
Вирішено стягувати з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 , на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дати набрання рішення законної сили.
Баришівським районним судом Київської області 14 березня 2022 року видано виконавчий лист №2/355/253/22 про заміну способу стягнення аліментів, визначених рішенням Баришівського районного суду Київської області від 04 жовтня 2016 року про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили,
11 липня 2022 року державним виконавцем Баришівського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області винесено постанову про  відкриття виконавчого провадження № НОМЕР_4 стосовно виконавчого листа №2/355/253/22, виданого 14 березня 2022 року, про заміну способу стягнення аліментів, визначених рішенням Баришівського районного суду Київської області від 04 жовтня 2016 року, про стягнення з ОСОБА_2   на користь ОСОБА_1 , на утримання доньки ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили.
З розрахунку заборгованості від 10 червня 2022 року  по виконавчому листу №2/355/595/16, складеного державним виконавцем Баришівського ВДВС у Броварському районі Беднарською Ю. П. убачається, що станом на 01 червня 2022 року заборгованість  ОСОБА_2 по аліментам складає 615 грн (а.с. 37, 121, том 1).
З копії відповіді на запит №141526775 від 11 липня 2022 року до Державної фіскальної служби України убачається, що за даними, надісланими у запиті, неможливо ідентифікувати фізичну особу.
Як убачається з копії відповіді на запит №141526776 від 11 липня 2022 року до МВС України відсутні дані про зареєстровані за боржником транспортних засобів.
З розрахунку заборгованості від 24 жовтня 2022 року №13106, складеного державним виконавцем Баришівського ВДВС у Броварському районі Беднарською Ю.П., убачається, що ОСОБА_2   має заборгованість по аліментам у розмірі 25597 грн 99 коп. (а.с.  125, том 1).
24 жовтня 2022 року державним виконавцем Баришівського ВДВС у Броварському районі Беднарською Ю.П.  винесено постанову про арешт коштів боржника (а.с. 128, том 1).
Цього ж дня, державним виконавцем винесено постанови про встановлення тимчасового обмеження боржника  у праві виїзду за межі України,  у праві полювання,    у праві керування транспортним засобом (а.с. 131, 133, 135 том 1).
Також, 24 жовтня 2022 року державним виконавцем винесено постанову  про арешт майна боржника (а.с. 137, том 1).
27 грудня 2022 року ОСОБА_1 власноруч написала розписку про те, що вона отримала від боржника грошові кошти в сумі 33029 грн 37 коп. в рахунок погашення заборгованості по аліментам. Заборгованість станом на 01 грудня 2022 року відсутня (а.с. 138, том 1).
Згідно розрахунку заборгованості від 27 грудня 2022 року, заборгованість ОСОБА_2 по аліментам станом на 01 грудня 2022 року відсутня (а.с. 144, том 1).
27 грудня 2022 року державним виконавцем Баришівського ВДВС у Броварському районі Беднарською Ю. П. винесено низку постанов (а.с. 98, 99, 146, 148, 150, 152 том 1 ):
- про зняття арешту з коштів боржника;
- про скасування тимчасового обмеження у праві виїзду особи з України;
- про скасування тимчасового обмеження боржника у праві полювання;
-про скасування тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортним засобом.
13 січня 2023 року представник стягувача звернувся до державного виконавця Баришівського районного ВДВС Беднарської Ю.П. з заявою №19/ПЗ-ц, в якій просив не приймати до уваги заяву від 27 грудня 2022 року щодо отримання коштів у сумі 33029 грн 37 коп.; винести постанови, якими обмежити боржника у праві керування транспортним засобом, полюванні та інші заборони, арештувати банківські рахунки, надіслати відповідні запити до банківських установ про рух коштів, а також враховуючи проходження військової служби у лавах ЗСУ  провести вірні розрахунки  (а.с. 42, 43, том 1).
У відповідь на заяву представника стягувача від 13 січня 2023 року начальник Баришівського ВДВС Старенький М.І. повідомив про відсутність підстав для неприйняття розписки стягувача про відсутність заборгованості перед нею по аліментах. Також повідомлено, що державним виконавцем направлено запити до Баришівського та ІНФОРМАЦІЯ_4 щодо уточнення місця служби боржника (а.с. 59,60, том 1).
17 січня 2023 року державним виконавцем направлено запит до ІНФОРМАЦІЯ_4 з проханням повідомити чи перебуває на військовій службі ОСОБА_2 , а також надати довідку про нараховану та виплачену йому заробітну плату (а.с.153, том 1).
З наданої скаржником заяви адвоката Гарницького П. П. в інтересах ОСОБА_1 , датованої  29 січня 2023 року, вбачається, що останній звернувся до державного виконавця з проханням вжити невідкладних заходів за поданою заявою стягувача від 13 січня 2023 року, винести постанови про обмеження деяких прав боржника, здійснити новий розрахунок (а.с. 48-49, том 1).   
02 лютого 2023 року ІНФОРМАЦІЯ_5 на запит від 17 січня 2023 року державного виконавця повідомив, що ОСОБА_2 на військовому обліку ІНФОРМАЦІЯ_3 не перебуває, на військову службу до лав Збройних Сил України не призивався та контракт з останнім не укладався, а тому надати запитувану інформацію не має можливості (а.с. 154, том 1).
З  розрахунку заборгованості від 11 квітня 2023 року державного виконавця Беднарської Ю. П. заборгованість ОСОБА_2 по аліментам станом на 01 квітня 2023 року становить 14862 грн 76 коп. Також вказано, що заборгованість станом на 01 січня 2017 року відсутня (а.с. 45-47, 155-156 том 1).
11 квітня 2023 року державним виконавцем Баришівського районного ВДВС Беднарською Ю. П. винесено постанову про арешт коштів боржника (а.с. 102, 158, том 1).
З відповіді на запит № 159707107 від 11 квітня 2023 року ДФС України повідомило, що боржник за вказаним у запиті податковим номером або серією (за наявності) та номером паспорта на обліку в органах ДФС не перебуває (а.с. 159, том 1).
МВС України у своїй відповіді на запит №159707110 від 11 квітня 2023 року повідомило, про відсутність даних про зареєстровані за боржником транспортні засоби (а.с. 160, том 1).
Як вбачається з відповіді на запит №159707097 від 11 квітня 2023 року  ДПС України повідомило про наявність у боржника доходів другий  - четвертий квартали 2022 року, отриманих  ВЧ НОМЕР_1 (а.с. 161, том 1).
12 квітня 2023 року державним виконавцем направлено запит до ВЧ  НОМЕР_1   з проханням негайно повідомити чи перебуває боржник на військовий службі, а також надати довідку про нараховану та виплачену заробітку плату (щомісяця) ОСОБА_2 (а.с. 163, том 1).
05 травня 2023 року ТВО командира ВЧ  НОМЕР_1 підполковник  ОСОБА_7 повідомив, що ОСОБА_2 з квітня 2022 року по квітень 2023 року перебуває на службі, а також надано довідку про доходи ОСОБА_2 за період з квітня 2022 року по квітень 2023 року (а.с. 57,58, 164, 165, том 1).
З  розрахунку заборгованості від 30 травня 2023 року державного виконавця Беднарської Ю. П. убачається, що  заборгованість ОСОБА_2 по аліментам станом на 01 травня 2023 року становить 104030 грн 83 коп. (а.с. 166-167, том 1).
31 травня 2023 року державним виконавцем винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с. 169-170, том 1).
Згідно копій платіжних інструкцій №4514 від 14 липня 2023 року на суму 10597 грн 56 коп., №4838 від 26 липня 2023 року на суму 5910 грн, №5429 від 15 серпня 2023 року на суму 10666 грн 56 коп., №6583 від 19 вересня 2023 року на суму 10666 грн 56 коп., №6756 від 29 вересня 2023 року на суму 2859 грн 68 коп., №7480 від 23 жовтня 2023 року на суму 2133 грн 32 коп., №7668 від 31 жовтня 2023 року на суму 1477 грн 50 коп.  перераховано на рахунок скаржниці суму коштів в рахунок сплати аліментів (а.с. 175, 177, 181том 1).
З  розрахунку заборгованості від 09 серпня 2023 року державного виконавця Беднарської Ю. П. убачається, що заборгованість ОСОБА_2 по аліментам станом на 01 травня 2023 року становить 122921 грн  78 коп. (а.с. 178-179, том 1).
З копії листа т.в.о. командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_7 убачається, що ОСОБА_2 звільнено з лав Збройних Сил України 05 вересня 2023 року. Також додано  звіт про здійснення відрахувань та виплати в/чАНОМЕР_5 стосовно ОСОБА_2 (а.с. 190, 191, том 1).
Згідно розрахунку заборгованості від 29 листопада 2023 року державного виконавця Беднарської Ю. П. , заборгованість ОСОБА_2 по аліментам станом на 01 листопада  2023 року становить 10063 грн  79 коп. (а.с. 63, 64 том 1).
29 листопада 2023 року державним виконавцем винесено постанову про накладання штрафу на ОСОБА_2   у розмірі 22012 грн 79 коп. (а.с. 193, том 1).
Як убачається з заяви вих. №581/ПЗ-ц від 03 грудня 2023 року адвоката Гарницького П. П. в інтересах ОСОБА_1 , останній просив провести розрахунок заборгованості відносно ОСОБА_9 по аліментам, винести постанову про накладення штрафу за несвоєчасну виплату аліментів, винести постанову про накладення арешту на всі рахунки боржника, витребувати довідку про доходи боржника з ВЧ НОМЕР_1 (а.с. 68,69, том 1)
З  розрахунку заборгованості від 08 грудня 2023 року державного виконавця Беднарської Ю. П. , заборгованість ОСОБА_2 по аліментам станом на 01 грудня  2023 року становить 111893 грн  41 коп. (а.с. 65, 67, 195,196, том 1).
19 грудня 2023 року державним виконавцем Баришівського ВДВС у Броварському районі Беднарською Ю.П. винесено низку постанов (а.с. 199, 201, 203 том 1):
-   про встановлення тимчасового обмеження у праві виїзду божника  з України;
- про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортним засобом
-    про вставлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання;
З відповіді на запит №185395673 від 19 грудня 2023 року ДПС України повідомила про наявні доходи ОСОБА_2 за третій - четвертий квартали 2022 року та перший - третій квартали 2023 року (а.с.100, 101, 204, том 1).
Відмовляючи у задоволенні скарги суд першої інстанції вважав, що скаржниця якій боржник повинен платити аліменти за рішенням суду, звернулась до державного виконавця, який в примусовому порядку виконав всі належні дії стосовно Закону України «Про виконавче провадження» та стягнув на її користь заборгованість по аліментам. Скаржниця, у свою чергу, отримавши весь борг по аліментам, повідомила про це державного виконавця про відсутність у неї аліментної вимоги до боржника, склавши розписку, яка потягла за собою припинення заборон, які були накладені на боржника, для забезпечення виконання сплати аліментів, що не тягне порушення прав скаржниці. Однак через деякий час, коли всі заборони були зняті, скаржниця знову звернулась до державного виконавця з доказами того, що боржник має борг по сплаті аліментів і слід врахувати наданий розрахунок боргу, який не був урахований до цього та продовжувати стягувати аліменти на утримання дитини.
Державний виконавець знову прийняв всі міри по арешту майна та заборони на виїзд з країни, керування транспортним засобом, полювання, наклав штраф та зробив перерахування аліментів у зв`язку з наданою довідкою за місцем служби боржника. У суду не виникло сумніву, що перелік питань, порушених у скарзі скаржниці, не виконані, оскільки знову почався виконавчий процес по стягненню аліментів з боржника.
Перевіряючи висновки суду першої інстанції колегія суддів виходить з наступного.
Згідно статті 129-1 Конституції України передбачено, що судове рішення є обов`язковим до виконання. Держава забезпечує виконання судового рішення у визначеному законом порядку. Контроль за виконанням судового рішення здійснює суд.
Частиною першою статті 18 ЦПК України передбачено, що судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України,-за її межами.
Виконання судових рішень у цивільних справах є складовою права на справедливий суд та однією з процесуальних гарантій доступу до суду, що передбачено статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка підлягає застосуванню згідно з частиною четвертою статті 10 ЦПК України.
Виконання судового рішення відповідно до Рішення Конституційного Суду України від 26 червня 2013 року № 5-рп/2013 у справі № 1-7/2013 є невід`ємною складовою права кожного на судовий захист і охоплює, зокрема законодавчо визначений комплекс дій, спрямованих на захист і відновлення порушених прав, свобод, законних інтересів фізичних та юридичних осіб, суспільства, держави; невиконання судового рішення загрожує сутності права на справедливий розгляд судом.
Відповідно до статті 1 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) - це сукупність дій, визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.
Одним із засобів юридичного захисту сторін виконавчого провадження при проведенні виконавчих дій є судовий контроль за виконанням судових рішень у цивільних справах, який передбачає, зокрема, можливість здійснення певних процесуальних дій у виконавчому провадженні лише з дозволу суду, а також обов`язок суду розглянути скарги на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця та інших посадових осіб державної виконавчої служби й позови, що виникають з відносин щодо примусового виконання судових рішень.
Під час виконання судових рішень учасники справи мають право оскаржити рішення, дії або бездіяльність органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб, виконавців чи приватних виконавців у порядку судового контролю, оскільки виконання судового рішення є завершальною стадією судового розгляду.
Відповідно до ст.447 ЦПК України сторони виконавчого провадження мають право звернутися до суду із скаргою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця під час виконання судового рішення, ухваленого відповідно до цього Кодексу, порушено їхні права чи свободи.
Згідно ст. 451 ЦПК України у разі встановлення обґрунтованості скарги суд визнає оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність неправомірними і зобов`язує державного виконавця або іншу посадову особу органу державної виконавчої служби, приватного виконавця усунути порушення (поновити порушене право заявника). Якщо оскаржувані рішення, дії чи бездіяльність були прийняті або вчинені відповідно до закону, в межах повноважень державного виконавця або іншої посадової особи органу державної виконавчої служби, приватного виконавця і право заявника не було порушено, суд постановляє ухвалу про відмову в задоволенні скарги.
Відповідно до частини першої статті 18 Закону України «Про виконавче провадження» виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії.
Частинами 1, 3, 4, 8 статті 71 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що виконавець стягує з боржника аліменти у розмірі, визначеному виконавчим документом, але не менше мінімального гарантованого розміру, передбаченого Сімейним кодексом України.
Визначення суми заборгованості із сплати аліментів, присуджених як частка від заробітку (доходу), визначається виконавцем у порядку, встановленому СК України.
Виконавець зобов`язаний обчислювати розмір заборгованості із сплати аліментів щомісяця, а також проводити індексацію розміру аліментів відповідно до частини першої цієї статті. Виконавець зобов`язаний повідомити про розрахунок заборгованості стягувачу і боржнику уразі:  1) надходження виконавчого документа на виконання від стягувача;  2) подання заяви стягувачем або боржником;  3) надіслання постанови на підприємство, в установу,організацію,до фізичної особи - підприємця,фізичної особи,які виплачують боржнику відповідно заробітну плату, пенсію, стипендію чи інші доходи;  4) надіслання виконавчого документа за належністю до іншого органу державної виконавчої служби;  5) закінчення виконавчого провадження.
Спори щодо розміру заборгованості із сплати аліментів вирішуються судом за заявою заінтересованої особи у порядку, встановленому законом.
Указом Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року  у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. У подальшому строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжено, та він триває дотепер.
Механізм та умови виплати грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил України, Державної спеціальної служби транспорту України, деяким іншим особам визначається відповідно до наказу Міністерства оборони України № 260 від 07 червня 2018 року «Про затвердження Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам».
Згідно п. 2 Розділу І Наказу № 260 грошове забезпечення включає: щомісячні основні види грошового забезпечення; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
До щомісячних основних видів грошового забезпечення належать: посадовий оклад; оклад за військовим званням; надбавка за вислугу років.
До щомісячних додаткових видів грошового забезпечення належать: підвищення посадового окладу; надбавки; доплати; винагорода військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту; премія.
До одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту); допомоги.
Щомісячні основні та додаткові види виплачуються в поточному місяці за минулий. Одноразові додаткові види в місяці видання наказу про виплату або в наступному після місяця, в якому наказом оголошено про виплату (з урахуванням вимог Бюджетного кодексу України).
Наказом Міністерства оборони України від 25 січня 2023 року № 44 (застосовуються з 01 лютого 2023 року) внесено зміни до Порядку виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Збройних Сил України та деяким іншим особам від 07 червня 2018 року № 260, згідно яких додаткова винагорода, визначена Постановою КМУ від 28 лютого 2022 року № 168, належить до одноразових видів грошового забезпечення.
Згідно абз. 16 п. 2 розділу I Порядку № 260 (зі змінами, зареєстрованими в Міністерстві України 30 січня 2023 року) до одноразових додаткових видів грошового забезпечення належать: винагороди (крім винагороди військовослужбовцям, які обіймають посади, пов`язані з безпосереднім виконанням завдань із забезпечення кібербезпеки та кіберзахисту), а також додаткова винагорода на період дії воєнного стану.
Таким чином, до 01 лютого 2023 року ця допомога, жодним нормативним актом не відносилась до одноразових видів грошового забезпечення.
Відповідно до п. 1 постанови КМУ «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб» від 26 лютого 1993 року № 146, утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом.
Згідно п. 8 постанови Кабінету Міністрів України «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб» від 26 лютого 1993 року № 146 з військовослужбовців Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, Держспецзв`язку, Держприкордонслужби, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу органів і підрозділів внутрішніх справ, Національного антикорупційного бюро, Державного бюро розслідувань, БЕБ, служби цивільного захисту та Державної кримінально-виконавчої служби, співробітників Служби судової охорони утримання аліментів провадиться з усіх видів грошового забезпечення, інших виплат, установлених законодавством, зокрема додаткової винагороди, яка виплачується на період воєнного стану, крім грошового забезпечення, що не має постійного характеру, та інших випадків, передбачених законом.
Колегія суддів зауважує, що жодним нормативно-правовим актом не визначено, що додаткова винагорода, визначена Постановою № 168, є грошовим забезпеченням, що не має постійного характеру.
Постанова Кабінету Міністрів України від 26 лютого 1993 року № 146 «Про перелік видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб», на яку міститься посилання в статті 81 СК України, також передбачає, що утримання аліментів з працівників провадиться з усіх видів заробітку і додаткової винагороди як за основною роботою, так і за роботою за сумісництвом.
Крім того, 16 листопада 2022 року до пункту 8 переліку видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб, затвердженого постановою КМУ від 26 лютого 1993 року № 146 внесені зміни постановою Кабінету Міністрів України від 11 листопада 2022 року № 1263, яка набула чинності 16 листопада 2022 року, а саме доповнено фразою після слів «З усіх видів грошового забезпечення» словами «інших виплат, установлених законодавством, зокрема додаткової винагороди, яка виплачується за період воєнного стану».
Таким чином, починаючи з 16 листопада 2022 року, додаткова винагорода на період дії військового стану включена до видів грошового забезпечення, з яких може проводитися утримання аліментів.
Крім того, згідно п. 13 Постанови № 146 утримання аліментів провадиться з суми заробітку (доходу), що належить особі, яка сплачує аліменти, після утримання з цього заробітку (доходу) податків.
Вживання терміну «дохід» у дужках після поняття «заробіток», в контексті приписів Постанови № 146, може розумітися, як визнання цих понять синонімами видів доходів, які враховуються при визначенні розміру аліментів на одного з подружжя, дітей, батьків, інших осіб. Отже, Перелік видів доходів, які враховуються при визначені розміру аліментів, не є вичерпним.
Аналогічний правовий висновок містить постанова Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 5 вересня 2019 року у справі № 760/4569/18-ц.
Таким чином, колегія суддів не вбачає підстав вважати, що законодавець, маючи на меті належне забезпечення дитини для її повноцінного духовного та фізичного розвитку, міг з будь-яких причин не охоплювати аліментними зобов`язаннями додаткову винагороду на період воєнного стану. Внесенням відповідних змін 16 листопада 2022 року законодавець лише конкретизував перелік видів грошового забезпечення, із яких справляється нарахування аліментів, задля усунення проблемних питань при нарахуванні аліментів, а не «створив» новий вид доходів, який раніше таким не визнавав.
Додаткові виплати, які нараховувались та виплачувались боржнику по аліментах відповідно до Постанови № 168 від 28 лютого 2022 року до та після 16 листопада 2022 року не є одноразовим нерегулярним видом грошового забезпечення, мали постійний характер та відносились до видів доходів, які враховуються при визначення розміру аліментів на одного з подружжя, дітей батьків, інших осіб.
Аналогічна правова позиція викладена в судових рішеннях Верховного Суду від 28 лютого 2024 року справа № 209/3260/13-ц, від 7 лютого 2024 року справа № 331/4185/19.
Колегія суддів зазначає, що державним виконавцем при здійсненні розрахунків заборгованості від 29 листопада 2023 ороку та від 08 грудня 2023 року (станом на 01 грудня 2023 року) не враховано відомості про отримані доходи ОСОБА_2 , зокрема, довідка про доходи, видана ВЧ НОМЕР_1 за період з квітня 2022 року по квітень 2023 року та  звіт з вказаної військової частини, в якому міститься інформація про отримані доходи за період з липня 2023 року по жовтень 2023 року. 
Як вбачається з розрахунку заборгованості від 08 грудня 2023 року за період з квітня 2022 року по листопад 2022 року державним виконавцем, для обрахування розміру аліментів, взято лише нараховану заробітну плату, при цьому, не прийнято до уваги, що згідно довідок про доходи боржника, йому, у період з квітня 2022 року по листопад 2022 року, нараховувались додаткові виплати, з яких мають обчислюватись аліменти.
Підсумовуючи викладене колегія суддів вважає, що указані обставини частково підтверджують доводи скарги щодо помилковості розрахунку заборгованості державного виконавця.
За таких обставин, висновок суду першої інстанції про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_1 в частині визнання дій неправомірними та зобов`язання здійснити перерахунок заборгованості по аліментам в межах ВП НОМЕР_3 є необґрунтованим.
Перевіряючи вимоги скаржника про зобов`язання державного виконавця винести постанови про накладення штрафу на боржника та про накладення арешту на всі банківські рахунки боржника, колегія суддів зауважує про те, що такі вимоги не підлягають задоволенню, зважаючи на встановлені судом обставини, а саме, що  державним виконавцем 11 квітня 2023 року накладено арешт на грошові кошти, що містяться на відкритих рахунках, а також на кошти на рахунках, що будуть відкриті після винесення постанови про арешт коштів боржника, крім коштів, що містяться на рахунках накладення арешту та/або звернення стягнення на які заборонено законом, та 29 листопада 2023 року державним виконавцем на наявну заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за один рік,  на боржника накладено штраф на користь ОСОБА_1 у розмірі 22012 грн 79 коп.
При цьому, судом першої інстанції вірно зазначено, що, отримавши нові дані про наявність заборгованості перед скаржником, державним виконавцем виконано всі вимоги передбачені Законом України «Про виконавче провадження». 
Велика Палата Верховного Суду неодноразово зазначала, що застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (подібні висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 05 червня 2018 року у справі № 338/180/17 (пункт 57), від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16 (пункт 40), від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц, від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 89), від 16 червня 2020 року у справі № 145/2047/16-ц (пункт 7.23)).
Зважаючи на те, що вимоги скаржника в частині зобов`язання державного виконавця або  іншої уповноваженої особи вчинити належно та своєчасно усі необхідні та передбачені Законом України «Про виконавче провадження» виконавчі та інші дії  у виконавчому провадженні НОМЕР_3 від 11 липня 2022 року, не містять конкретного способу захисту цивільного права колегія суддів вважає, що це є самостійною підставою для відмови в скарги в цій частині. А отже, судове рішення в цій частині є обґрунтованим.
Також, колегія суддів вважає необґрунтованими вимоги скарги в частині витребування з військової частини НОМЕР_1 довідки про доходи боржника, зважаючи на те, що матеріали справи містять належні та допустимі докази отриманого доходу ОСОБА_2 та які ретельно перевірялись судом.
Відповідно до ч.1 ст.376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є: неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи; недоведеність обставин, що мають значення для справи, які суд першої інстанції визнав встановленими; невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
З огляду на викладене, колегія суддів доходить висновку, що ухвала Баришівського районного суду Київської області від 15 січня 2024 року в частині визнання дій неправомірними та зобов`язання здійснити перерахунок заборгованості зі сплати аліментів підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про задоволення зазначених вимог частково.
Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат (ч. 13 ст. 141 ЦПК України).
За наведених підстав, з Баришівського ВДВС у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) на користь   ОСОБА_1 підлягають стягненню витрати по сплаті судового у розмірі 605  грн, які сплачені нею за подання апеляційної скарги.
Звертаючись до суду першої інстанції із скаргою та до апеляційного суду заявник також просив стягнути судові витрати на правничу допомогу.
На підтвердження понесених витрат суду першої інстанції надано копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю, копію квитанції до прибуткового касового ордеру №45 від 12 грудня 2023 року на суму 20000 грн, копію угоди (договір) про надання правничої допомоги з наданням всіх повноважень як представнику та захиснику від 12 грудня 2023 року, копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги (а.с. 70-74, том 1).
Також, до суду апеляційної інстанції на підтвердження заявлених вимог про стягнення судових витрат надано  копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги, копію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 235, 236, том 1).
Частиною 3 статті 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу.
Згідно положень частин першої-четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами.
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами.
Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд за клопотанням іншої сторони може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Згідно з частинами восьмою, дев`ятою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. У випадку зловживання стороною чи її представником процесуальними правами, або якщо спір виник внаслідок неправильних дій сторони, суд має право покласти на таку сторону судові витрати повністю або частково незалежно від результатів вирішення спору.
Отже, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх вартість уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено.
Аналогічну правову позицію викладено у постановах Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 та від 22 листопада 2019 року у справі № 910/906/18.
Однак,  звертаючись до суду першої та апеляційної інстанції скаржником у поданих заявах не вказано, яка сума підлягає до стягнення, а також не додано до заяв доказів на підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, які підлягають розподілу за результатами розгляду справи.
Тому, вимоги заявника про стягнення судових витрат на правничу допомогу не підлягають задоволенню через їх недоведеність.
 
Керуючись  ст.ст. 367, 368, 374, 376,  381-384 ЦПК України, суд
 
П О С Т А Н О В И В:
 
Апеляційну скаргу адвоката Гарницького Павла Петровича в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.
 Ухвалу Баришівського районного суду Київської області від 15 січня 2024 року в частині відмови у задоволенні вимог скарги про визнання дій незаконними та зобов`язання здійснити розрахунок заборгованості скасувати та ухвалити в цій частині нове судове рішення.
 Визнати неправомірними дії державного виконавця Баришівського ВДВС у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Беднарської Юлії Петрівни в частині визначення розміру заборгованості по сплаті аліментів ОСОБА_2 (ВП НОМЕР_3) при примусовому виконанні виконавчого листа №2/355/253/22 від 14 березня 2022 року, виданого Баришівським районним судом Київської області, про зміну способу стягнення аліментів, визначеного рішенням Баришівського районного суду Київської області від 04 жовтня 2016 року по справі № 2/355/1161/16-ц.
Зобов`язати державного виконавця Баришівського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Беднарську Юлію Петрівну здійснити перерахунок заборгованості зі сплати аліментів в межах виконавчого провадження ВП НОМЕР_3 при примусовому виконанні виконавчого листа №2/355/253/22 від 14 березня 2022 року, виданого Баришівським районним судом Київської області, про зміну способу стягнення аліментів, визначеного рішенням Баришівського районного суду Київської області від 04 жовтня 2016 року по справі № 2/355/1161/16-ц.
В іншій частині ухвалу суду залишити без змін.
Стягнути з Баришівського відділу державної виконавчої служби у Броварському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) (код ЄДРПОУ 34976875, місцезнаходження, Київська область, смт. Баришівка, вул. Київський шлях, 19А) на користь ОСОБА_1   ( НОМЕР_2 , зареєстроване місце проживання: АДРЕСА_1 ) судовий збір у розмір 605 грн.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.   
 
Повне судове рішення складено 29 липня 2024 року

Головуючий                                                                                             Т. О. Невідома

Судді                                                                                                         С. М. Верланов

                                                                                                                   В. А. Нежура