ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 липня 2024 року
м. Хмельницький

Справа № 687/228/24
Провадження № 22-ц/4820/1261/24

Хмельницький апеляційний суд у складі
 
колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
 
Талалай О. І. (суддя-доповідач), Корніюк А. П., П`єнти І. В.

розглянув у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 22 березня 2024 року (суддя Борсук В. О.) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «БІЗНЕС ПОЗИКА» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором.

Заслухавши доповідача, дослідивши матеріали справи, доводи апеляційної скарги, суд
у с т а н о в и в :
15 лютого 2024 року ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА», звертаючись до суду із вказаним позовом, зазначало, що 19.06.2023 з ОСОБА_1 в електронній формі був укладений договір № 467565-КС-001 про надання кредиту, за умовами якого товариство надало відповідачу кредит у розмірі 22000 грн, строком на 24 тижні до 04.12.2023, комісія за видачу кредиту - 3300 грн, знижена процентна ставка - 1,15138637% в день, стандартна процентна ставка - 2% в день. Відповідач належним чином не виконував свої зобов`язання щодо погашення кредиту та процентів, а тому станом на 12.02.2024 за договором виникла заборгованість у розмірі 95552,82 грн, з яких: 22000 грн - прострочена заборгованість за кредитом, 70252,82 грн - прострочена заборгованість за процентами, 3300 грн - прострочена заборгованість по комісії за видачу кредиту.
Зазначену заборгованість позивач просив стягнути з боржника. 
Рішенням Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 22 березня 2024 року позов задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «Бізнес Позика» заборгованість за договором про надання кредиту № 467565-КС-001 від 19.06.2023 в розмірі 95552,82 грн, з яких: 22000 грн - прострочена заборгованість за кредитом, 70252,82 грн - прострочена заборгованість за процентами, 3300 грн - прострочена заборгованість по комісії за видачу кредиту. Вирішено питання про судовий збір.
ОСОБА_1 , не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, в апеляційній скарзі просить його скасувати та увалити нове судове рішення про відмову в позові. Зазначає, що сума заборгованості за процентами значно перевищує суму кредиту, визначення розміру процентної ставки не відповідає вимогам Закону України «Про споживче кредитування» (орієнтовна середня річна процентна ставка не може перевищувати 1000 річних). Позивач не надав пояснення щодо суми заборгованості за нарахованими процентами у розмірі 70252,82 грн, оскільки у п. 3.2.3. договору зазначено, що розмір процентів за користування кредитом складає 31940 грн. Видача кредиту та його часткове погашення не підтверджено бухгалтерськими документами. З посиланням на правову позицію Верховного Суду від 09.07.2019 у справі № 342/180/17 зазначає, що Умови та правила надання фінансових послуг з огляду на їх мінливий характер не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником. Товариство не зверталося до відповідача з вимогою про дострокове погашення заборгованості за кредитом.
Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи.
Апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.
Згідно з частиною 1 статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Суд першої інстанції правильно установив, що 19.06.2023 між ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА» та ОСОБА_1 в електронній формі був укладений договір про надання кредиту № 467565-КС-001, за умовами якого товариство надало відповідачу кредит у розмірі 22000 грн, строком на 24 тижні до 04.12.2023, комісія за видачу кредиту - 3300 грн, знижена процентна ставка - 1,15138637% в день, стандартна процентна ставка - 2% в день.
Прийняття (акцепт) пропозиції (оферти) укласти договір № 467565-КС-001 про надання кредиту та сам договір № 467565-КС-001 про надання кредиту підписані ОСОБА_1 електронним підписом одноразовим ідентифікатором.
Зобов`язання за договором відповідач належним чином не виконував.
За розрахунком позивача станом на 12.02.2024 заборгованість ОСОБА_1 складає 95552,82 грн, з яких: 22000 грн - прострочена заборгованість за кредитом, 70252,82 грн - прострочена заборгованість за процентами, 3300 грн - прострочена заборгованість по комісії за видачу кредиту.
Наведені обставини підтверджуються матеріалами справи.
Задовольняючи позов, суд виходив з факту невиконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором. Відповідно до закону зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору.
Такий висновок суду відповідає обставинам справи та вимогам закону.
Відповідно до частин 1, 2 статті 207 ЦК України у редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-комунікаційної системи, що використовується сторонами. У разі якщо зміст правочину зафіксований у кількох документах, зміст такого правочину також може бути зафіксовано шляхом посилання в одному з цих документів на інші документи, якщо інше не передбачено законом. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Частиною 1 статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до частини 1 статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти.
Відповідно до частини 1 статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. 
Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором.
Відповідно до пункту 5 частини 1 статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» (далі - Закон) електронний договір - домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі.
У статті 11 цього Закону передбачено порядок укладення електронного договору. 
Згідно з частиною 5 статті 11 Закону пропозиція укласти електронний договір (оферта) може включати умови, що містяться в іншому електронному документі, шляхом перенаправлення (відсилання) до нього. Особі, якій адресована пропозиція укласти електронний договір (оферта), має надаватися безперешкодний доступ до електронних документів, що включають умови договору, шляхом перенаправлення (відсилання) до них.
Якщо відповідно до акта цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів (стаття 12 вказаного Закону). 
Безпідставним є посилання в апеляційній скарзі на те, що форма та умови договору не відповідають вимогам Закону України «Про захист прав споживачів».
Згідно зі статтею 11 Закону України «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить Закону України «Про споживче кредитування».
З вимогами про визнання недійсним кредитного договору відповідач не звертався.
Свобода договору є однією із загальних засад цивільного законодавства, що передбачено у пункті 3 частини першої статті 3 ЦК України.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Твердження ОСОБА_1 в апеляційній скарзі про те, що визначення розміру процентної ставки не відповідає вимогам Закону України «Про споживче кредитування» (орієнтовна середня річна процентна ставка не може перевищувати 1000 річних) не ґрунтуються на законі. Діюча на час укладення кредитного договору редакція Закону України «Про споживче кредитування» не містила обмежень визначення розміру орієнтовної середньої річної процентної ставки.
Доводи апеляційної скарги про неправильність нарахування процентів не підтверджені доказами. 
Товариство надало розрахунок заборгованості за договором, який відповідає умовам укладеного договору та підтверджує розмір заборгованості, в тому числі за процентами в сумі 70252,82 грн, нарахованими в межах строку кредитування. 
Відповідно до умов договору проценти за користування кредитом у сумі 31940 грн могли бути нараховані за зниженою процентною ставкою 1,15138637% в день при умові дотримання графіка платежів. Проте ОСОБА_1 належним чином зобов`язання за договором не виконував. 
Відповідач свого розрахунку заборгованості не надав. 
На підставі частин 1, 5 і 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 
Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Факт перерахування коштів за договором підтверджується інформаційною довідкою (а. с. 26), наданою ТОВ «Платежі онлайн» (дані транзакції: юридична особа торговця ТОВ «БІЗНЕС ПОЗИКА», сума 22000 грн, дата 19.06.2023, переказ коштів ОСОБА_1 за кредитним договором № 467565-КС-001 від 19.06.2023).
Тому апеляційний суд відхиляє доводи апеляційної скарги про ненадання доказів щодо видачі позичальнику кредиту. 
Інші доводи апеляційної скарги на законність рішення суду не впливають і його висновки не спростовують.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, має бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України» від 10.02.2010).
З огляду на викладене рішення суду першої інстанції ухвалено відповідно до норм матеріального права, з додержанням норм процесуального права і підстав для його скасування в межах доводів апеляційної скарги немає.
У зв`язку із залишенням апеляційної скарги без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін, підстав для зміни розподілу судових витрат немає.

Керуючись статтями 374, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 залишити без задоволення.
 
Рішення Чемеровецького районного суду Хмельницької області від 22 березня 2024 року залишити без змін.
 
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом 30 днів з дня складення повного судового рішення у випадках, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

 
Повне судове рішення складено 18 липня 2024 року.

Суддя-доповідач О. І. Талалай

Судді А. П. Корніюк

І. В. П`єнта