П`ЯТИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
————————————————————————
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М  У К Р А Ї Н И

23 вересня 2024 р.	м. Одеса	Справа № 420/24091/23	

Місце ухвалення рішення суду 1 інстанції: м. Одеса;
Дата складання повного тексту рішення суду 1 інстанції:
11.12.2023 року;
Головуючий в 1 інстанції: Бжассо Н.В.

              П`ятий апеляційний адміністративний суд в складі колегії:
                          Головуючого судді – Єщенка О.В.
                           суддів                      – Крусяна А.В.
                                                            – Яковлєва О.В.

розглянувши у порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2023 року по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області, за участю третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, ОСОБА_2 про визнання протиправними дій та зобов`язання вчинити певні дії,-

В С Т А Н О В И В:
ОСОБА_1 звернувся до суду першої інстанції з позовом, в якому просив:
визнати протиправними дії Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області щодо відмови у видачі ОСОБА_1 довідки про реєстрацію ОСОБА_3 громадянкою України;
зобов`язати Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області видати ОСОБА_1 довідку про реєстрацію ОСОБА_3 громадянкою України встановленого зразка, який передбачений наказом МВС України від 16.08.2012 №715 «Про затвердження зразків документів, які подаються для встановлення належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, та журналів обліку».
В обґрунтування позову зазначено, що позивач є громадянином Держави Ізраїль, від попереднього шлюбу, укладеного із громадянкою України, має дитину – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В серпні 2023 року позивач звернувся в міграційну службу із заявою, в якій просив видати довідку про реєстрацію своєї дитини – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянкою України за формою, встановленою наказом МВС України від 16.08.2012 року №715. Однак, без наведення належних правових і обґрунтованих підстав у задоволенні вимог позивача відмовлено.
З посиланням на ту обставину, що позивач є громадянином іншої держави та обмежений строком перебування на території України і, відповідно, - строком реалізації права на спілкування з дитиною та її виховання, пояснює, що згідно із статтею 17 Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» для продовження строку перебування іноземця в Україні він має подати відповідний пакет документів, до переліку якого входить довідка про реєстрацію дитини громадянином України. Підтвердження дитині громадянства України дає можливість батькам іноземцям отримати посвідку на постійне проживання в Україні і в подальшому – можливість отримати громадянство України.
Рішенням Одеського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2023 року у задоволенні адміністративного позову ОСОБА_1 відмовлено.
Вирішуючи спір по суті, суд першої інстанції виходив з того, що довідка про реєстрацію особи громадянином України є документом установленої Наказом №715 форми та на який поширюється чіткий порядок видачі, у тому числі шляхом звернення із відповідною заявою, підтвердження оплати адміністративної послуги тощо.
З посиланням на ту обставину, що заява позивача не була оформлена в порядку отримання адміністративної послуги, у тому числі про видачу довідки про реєстрацію особи громадянином України встановленого зразка, а містила лише вимоги стосовно одержання відповідної інформації про набуття дитиною позивача громадянства України і на які позивач отримав від відповідача відповідь, суд першої інстанції дійшов висновку про необґрунтованість адміністративного позову, недоведеність обставин порушення суб`єктом владних повноважень прав та інтересів позивача і відсутність правових підстав для зобов`язання органу міграційної служби видати довідку про реєстрацію особи громадянином України за формою, встановленою Наказом №715.
В апеляційній скарзі ОСОБА_1 , посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про задоволення позову у повному обсязі.
В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначено, що судом першої інстанції не надано належної правової оцінки положенням законодавства, що регулює спірні правовідносини, та обставинам справи і помилково залишено поза увагою те, що позивач є громадянином іншої держави і обмежений правом батьківства відповідним строком можливого перебування на території України. Натомість, відповідно до вимог Закону України «Про правовий статус іноземців та осіб без громадянства» для продовження строку перебування в Україні іноземець має подати відповідний пакет документів, до переліку якого входить довідка про реєстрацію дитини громадянином України. Підтвердження дитині громадянства України дає можливість батькам іноземцям отримати посвідку на постійне проживання в Україні, а після п`яти років безперервного проживання на території України – отримати громадянство України згідно із Законом України «Про громадянство України».
Акцентуючи увагу на тому, що судом першої інстанції помилково залишено поза увагою право позивача на отримання довідки про реєстрацію дитини громадянином України, відсутності правових підстав для відмови органом міграційної служби у видачі заявленої довідки, безумовному порушенні відповідачем прав та інтересів позивача, апелянт наполягає на обґрунтованості адміністративного позову та задоволенні позовних вимог у повному обсязі.
У відзиві на апеляційну скаргу Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області посилається на необґрунтованість доводів апелянта, правильність висновків суду першої інстанції та відсутність підстав для скасування судового рішення.
Також, 05.03.2024 року на електронну адресу П`ятого апеляційного адміністративного суду від третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору, ОСОБА_2 надійшли заперечення щодо апеляційної скарги. Слід зазначити, що в порушення вимог частин 6, 8 статті 18 КАС України, частин 7, 8 статті 44 КАС України заперечення третьої особи не подані через підсистеми "Електронний суд" та "Електронний кабінет" і не скріплені власним кваліфікованим електронним підписом учасника справи, а тому вважаються не підписаними учасником та залишаються апеляційним судом без розгляду.
Судом першої інстанції з`ясовано та як встановлено під час апеляційного розгляду, згідно паспорту №24140147 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , є громадянином Ізраїлю.
06.08.2016 року Київським районним у м. Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області між ОСОБА_1 та ОСОБА_4 укладено шлюб, про що вчинено актовий запис за №1260.
Згідно Свідоцтва Серії НОМЕР_1 ОСОБА_1 є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Рішенням Київського районного суду м. Одеси від 15 січня 2019 року по справі №520/12625/18, яке набрало законної сили 21.02.2019 року, розірвано шлюб, зареєстрований 06 серпня 2016 року Київським районним у м. Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, актовий запис №1260, між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , що мають малолітню дитину.
15.08.2023 року позивач звернувся до Головного управління Державної міграційної служби України в Одеській області із заявою, в якій просив надати інформацію стосовно того, що його донька – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України.
Розглянувши заяву, Головне управління Державної міграційної служби України в Одеській області у листі від 15.08.2023 року за №С-475/6/5101-23 повідомило про те, що гр. ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України відповідно до частини 1 статті 7 Закону України «Про громадянство України» з моменту народження.
У відповіді Управління додало, що мати дитини у 2019 році зверталась із заявою про оформлення дитині громадянства України за народженням та особисто отримала довідку про реєстрацію дитини громадянином України.
Разом з цим, у вказаному листі Управління повідомило позивачу про те, що 12.04.2023 року від матері дитини надійшла заява щодо заборони видачі батькові дитини довідки про реєстрацію громадянином України, оскільки батьки розлучені, стосунки не підтримують.
Не погоджуючись із діями відповідача, посилаючись на неправомірність та необґрунтованість відмови органу міграційної служби у видачі довідки про реєстрацію дитини громадянкою України зразка, встановленого Наказом №715, позивач звернувся до суду із цим позовом за захистом своїх прав та інтересів.
Дослідивши матеріали справи, перевіривши законність і обґрунтованість судового рішення, колегія суддів виходить з наступного.
Спірні правовідносини виникли з приводу неправомірності відмови органу міграційної служби у видачі позивачу довідки про реєстрацію особи (дитини позивача) громадянином України за формою, затвердженою наказом МВС України від 16.08.2012 року №715.
Так, наказом МВС України «Про затвердження зразків документів, які подаються для встановлення належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, та журналів обліку» від 16.08.2012 року №715, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 07 вересня 2012 року за №1549/21861, затверджено зразок заяви (форма 3) про оформлення набуття особою громадянства України за народженням, яка подається одним із батьків дитини чи законним представником та в якій зазначається прохання оформити набуття громадянства України за народженням дитині згідно відповідної частини статті 7 Закону України «Про громадянство України», повідомляються необхідні відомості про дитину.
Цим же наказом МВС України від 16.08.2012 року №715 затверджено зразок довідки (форма 44) про реєстрацію особи громадянином України, в якій зазначаються правові підстави набуття громадянства України.
Слід також враховувати, що наказ МВС України від 16.08.2012 року №715 прийнятий відповідно до статті 5 Указу Президента України від 27 березня 2001 року №215 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України», Положення про Державну міграційну службу України, затвердженого Указом Президента України від 06 квітня 2011 року №405.
Відповідно до пунктів 1, 2 Порядку подання заяв та інших документів для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, виходу з громадянства України, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, виходу з громадянства України особа подає заяву, а також інші документи, передбачені розділом II цього Порядку.
У випадках, передбачених законодавством України, за подання заяви та інших документів з питань громадянства сплачується державне мито або консульський збір, документ про сплату якого подається разом із заявами та іншими документами з питань громадянства.
Заяви з питань громадянства, зокрема, про набуття громадянства України особою, яка проживає на території України, оформлюються на ім`я керівника територіального органу Державної міграційної служби України за місцем проживання особи.
Згідно із пунктами 3, 5 Порядку №215 заява з питань громадянства подається у письмовій формі з зазначенням дати її складання та підписується заявником.
Заяву з питань громадянства дитини підписує один з її батьків або інший законний представник дитини.
Заява та інші документи з питань громадянства дитини подаються одним з її батьків або іншим законним представником дитини за місцем проживання дитини або одного з її батьків чи іншого законного представника.
Пунктом 17 Порядку №215 передбачено, що для оформлення набуття громадянства України за народженням особою, батьки (один із них) якої на момент її народження були громадянами України (частина перша статті 7 Закону), один з її батьків подає такі документи:
а) заяву про оформлення набуття особою громадянства України за народженням;
б) копію свідоцтва про народження особи;
в) копію паспорта громадянина України або іншого передбаченого статтею 5 Закону документа, що підтверджує факт перебування одного з батьків особи у громадянстві України на момент її народження.
Аналізуючи вище приведені норми законодавства, колегія суддів доходить висновку про те, що питання стосовно оформлення набуття громадянства України вирішується, у тому числі територіальним органом міграційної служби, за заявою, встановленої наказом МВС України від 16.08.2012 року №715 форми та в порядку, затвердженому Указом Президента України від 27 березня 2001 року №215, у тому числі, з доданням до відповідної заяви вичерпного переліку матеріалів (документів), які підтверджують правомірність вимог заявника.
Натомість, виходячи з обставин цієї адміністративної справи, позивач звернувся до територіального органу міграційної служби із заявою довільної форми, в якій просив надати інформацію про те, що його дитина являється громадянином України.
Зі змісту відповіді відповідача судом встановлено, що звернення позивача фактично було розглянуто по суті вимог заяви та позивачу надана запитувана інформація, а саме повідомлено про те, що ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , є громадянкою України відповідно до частини 1 статті 7 Закону України «Про громадянство України» з моменту народження.
Також, зміст відповіді, у тому числі додатково повідомлена інформація щодо видачі матері дитини довідки про реєстрацію дитини громадянином України і стосовно наявності в міграційній службі письмових заперечень матері дитини про видачу батькові відповідної довідки, не дає підстав для висновку вважати, що відповідач відмовив заявнику у наданні запитуваної інформації як і не містись рішення компетентного органу щодо відмови у видачі позивачу довідки про реєстрацію дитини громадянином України.
З огляду на порядок і форму звернення позивача до органу міграційної служби, відповідач здійснив розгляд заяви в порядку Закону України «Про звернення громадян» і такий, у тому числі питання стосовно дотримання цього Закону, позивачем не оспорюється за цим позовом.
Аналогічним чином, не знаходять свого обґрунтованого підтвердження і доводи позивача про можливі порушення відповідачем його прав на продовження строку перебування на території України та на підтвердження його права постійного проживання в Україні, адже зазначене право не є оспорюваним за цим позовом і такі доводи виходять за межі предмету даного адміністративного позову.
В контексті спірних правовідносин, судом першої інстанції вірно зауважено на тому, що за змістом статтей 2, 5 КАС України та статті 55 Конституції України, захисту в порядку адміністративного судочинства підлягають саме порушені у публічно-правових відносинах права, свободи чи інтереси особи, яка звернулась до суду з позовом.
Для того, щоб було надано судовий захист суд повинен встановити, що особа дійсно має право, свободу та інтерес, про захист яких вона просить і це право, свобода чи інтерес порушені відповідачем у публічно-правових відносинах.
Відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється при розгляді справи по суті та є підставою для прийняття судом рішення про відмову в позові.
Враховуючи викладене у сукупності, оскільки на звернення позивача відповідач надав вичерпну інформацію, яка задовольняє вимоги заявника, а із заявою встановленої форми позивач до органу міграційної служби позивач не звертався і, відповідно, орган будь-якого рішення за встановленою заявою та у встановленому порядку не приймав, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про недоведеність позивачем обставин порушення його прав та інтересів у цих публічно-правових відносинах, а також про необґрунтованість його вимог про зобов`язання територіального органу міграційної служби видати йому довідку за формою, передбаченою наказом МВС України від 16.08.2012 року №715, в судовому порядку.
Оскільки висновки суду першої інстанції відповідають нормам матеріального і процесуального права та обставинам справи, колегія суддів вважає, що рішення суду відповідно до вимог статті 316 КАС України підлягає залишенню без змін.
Відповідно до приписів частини 5 статті 250 КАС України датою ухвалення судового рішення в порядку письмового провадження є дата складення повного судового рішення.
Керуючись ст.ст. 139, 308, 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, 316, 321, 322, 325 КАС України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 – залишити без задоволення.
Рішення Одеського окружного адміністративного суду від 11 грудня 2023 року – залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили негайно після її прийняття, але може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту постанови.

        Головуючий-суддя:                                                                О.В. Єщенко  
         
        Судді:                                                                                        А.В. Крусян  
                                                                                                             
                                                                                                                     О.В. Яковлєв