У Х В А Л А                                                        
 
03 липня 2024 року
м. Київ
 
справа № 758/10199/22
провадження № 61-16143св23
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: 
 
головуючого - Луспеника Д. Д.,
суддів: Гулейкова І. Ю., Гулька Б. І., Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Сакари Н. Ю.,
 
учасники справи:
позивач - ОСОБА_1 ,
відповідачі: ОСОБА_2 , Інтернет-видання « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в особі власника Приватного акціонерного товариства «Телерадіокомпанія Люкс»,
 
розглянув заяву про самовідвід судді Верховного Суду Гулька Бориса Івановича від участі у розгляді справи за позовом ОСОБА_1 до  ОСОБА_2 , Інтернет-видання « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в особі власника Приватного акціонерного товариства «Телерадіокомпанія Люкс» про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди, за касаційною скаргою  ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Білінським Богданом Петровичем, на рішення Галицького районного суду м. Львова від 26 квітня 2023 року, ухвалене у складі судді Зубачик Н. Б., та постанову Львівського апеляційного суду від 11 жовтня 2023 року, прийняту у складі колегії суддів: Цяцяка Р. П., Ванівського О. М., Шеремети Н. О., за касаційною скаргою ОСОБА_1 , яка подана його представником - адвокатом Богдан Оленою Олександрівною, на рішення Галицького  районного  суду  м.  Львова  від  26  квітня  2023 року, ухвалене у складі
судді Зубачик Н. Б., та постанову Львівського апеляційного суду від 11 жовтня 2023 року, прийняту у складі колегії суддів: Цяцяка Р. П., Ванівського О. М., Шеремети Н. О.,
 
ВСТАНОВИВ:
 
У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернувся до суду з позовом до ОСОБА_2 , Інтернет-видання « ІНФОРМАЦІЯ_1 » в особі власника Приватного акціонерного товариства «Телерадіокомпанія Люкс» (далі - ПрАТ «Телерадіокомпанія Люкс») про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди.
 
Позовна заява ОСОБА_1 мотивована тим, що стосовно нього розповсюджено негативну, недостовірну інформацію під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_3» такого змісту: «Згадати хоча б ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_1. У часи Майдану він на підставі сфальшованих документів позбавив прав керування трьох людей, яких запідозрили в участі у поїздці до ОСОБА_3 . Найцікавіше, що у двох з них взагалі водійських посвідчень не було і вони не могли бути водіями авто. Але хто це буде перевіряти - сказали треба засудити, значить треба.
Але це ще не все. Відповідно до обвинувачення, яке йому пред`явило ДБР, ОСОБА_1 за вказівкою влади організував взяття під варту 7-ми учасників ходи до парламенту 18 лютого 2014 року, що закінчилась масовим побиттям та вбивствами майданівців.
Тоді він забезпечив розподіл справ на суддів, які взагалі не мали права розглядати ці справи та ухвалили потрібні владі рішення. Наразі ОСОБА_1 вже сидить на лаві підсудних у Голосіївському та Деснянському судах...
Зверніть увагу! Вища рада правосуддя мала би звільнити його за порушення присяги, натомість відправила у відставку з величезними виплатами».
Зазначена інформація розповсюджена ІНФОРМАЦІЯ_2 Інтернет-виданням                    «ІНФОРМАЦІЯ_1» в авторському блозі ОСОБА_2 «ІНФОРМАЦІЯ_5», а також у відео репортажі, опублікованому на офіційному YouTube-каналі ресурсу «ІНФОРМАЦІЯ_1».
ОСОБА_1 стверджував, що інформація є неправдивою, не відповідає дійсності та є такою, що порочить його честь і гідність, принижує його ділову репутацію. Зазначив, що ОСОБА_2 повідомив неправдиві дані, що він нібито є винним у притягненні осіб до адміністративної відповідальності, однак рішенням Другої дисциплінарної палати Вищої ради правосуддя від 30 травня 2017 року в його діях не знайдено жодних підстав щодо притягнення до відповідальності за вказані рішення. 
Окрім того, ухвалою Київського апеляційного суду від 16 серпня 2021 року у справі № 757/20471/21-к визнано підозру щодо нього нікчемною та такою, що порушує принцип правової визначеності. 
Також судові рішення у справах № 755/1158/14-п стосовно ОСОБА_4 та № 755/1143/14-п стосовно ОСОБА_5 , яких було притягнуто до адміністративної відповідальності, набрали законної сили, не скасовані у встановленому законом порядку, тобто є законними. 
Щодо обвинувачення в Голосіївському районному суді міста Києва, то ухвалою Київського апеляційного суду від 07 липня 2022 року у справі № 755/18777/20 кримінальне провадження щодо обвинувачення його у вчиненні злочину, передбаченого частиною третьою статті 27, частиною другою статті 375 КК України, закрито у зв`язку із відсутністю події кримінального правопорушення. ОСОБА_1 зазначив, що він, як голова суду, працював на робочому місці, виконував свої обов`язки і згідно із вимогами статей 124, 126, 127, 129 Конституції України ніякого відношення не мав до відправлення правосуддя іншими суддями. Також стверджує, що є суддею у відставці, його звільнено з посади судді Дніпровського районного суду міста Києва відповідно до рішення Вищої ради правосуддя від 30 травня 2017 року № 1322/01.15-17 у зв`язку з поданням заяви про відставку. 
Починаючи з 07 червня 2017 року він отримує щомісячне довічне грошове утримання судді у відставці, що станом на момент звернення до суду становить 40 383,95 грн на місяць. 
Автор сюжету відкрито та прямо визнає його винуватість в діях, до яких він не тільки не має ніякого відношення, а і взагалі такі висновки є повністю абсурдними. Вважає, що Інтернет-виданням «ІНФОРМАЦІЯ_1» в особі автора ОСОБА_2 поширено щодо нього недостовірну інформацію - твердження, що беззаперечно паплюжить його честь, гідність та ділову репутацію. 
Окрім того, зазначив, що до публікації інформації він мав надзвичайно позитивну соціальну оцінку в очах співгромадян, поширення недостовірної інформації щодо причетності до певних протиправних діянь серйозно вплинуло на його душевний стан, він був і залишається надзвичайно обуреним цією відвертою нісенітницею, що, в свою чергу, неминуче негативно впливає на його моральний стан та фізичне самопочуття, а також надзвичайно турбує його близьких та родичів.
Отже, неправомірними діями ОСОБА_2 та Інтернет-видання « ІНФОРМАЦІЯ_1 » йому завдано величезну моральну шкоду, яка виразилась у перенесеному нервовому стресі, викликаному поширенням серед надзвичайно великого кола осіб недостовірної негативної інформації про нього, яку він оцінює в 1 000 000,00 грн.
 
Ураховуючи викладене, ОСОБА_1 просив суд:
 - визнати недостовірною та такою, що порочить його честь, гідність та ділову репутацію, негативну інформацію, поширену ІНФОРМАЦІЯ_2 Інтернет-виданням «ІНФОРМАЦІЯ_1» в авторському блозі ОСОБА_2 «ІНФОРМАЦІЯ_5», в інтернет-мережі у тексті інформаційного повідомлення під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_3», а також у відео репортажі, опублікованому на офіційному YouTube-каналі ресурсу «ІНФОРМАЦІЯ_1», такого змісту «Згадати хоча б ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_1 . У часи Майдану він на підставі сфальшованих документів позбавив прав керування трьох людей, яких запідозрили в участі у поїздці до ОСОБА_3 . Найцікавіше, що у двох з них взагалі водійських посвідчень не було і вони не могли бути водіями авто. Але хто це буде перевіряти - сказали треба засудити, значить треба.
Але це ще не все. Відповідно до обвинувачення, яке йому пред`явило ДБР, ОСОБА_1 за вказівкою влади організував взяття під варту 7-ми учасників ходи до парламенту 18 лютого 2014 року, що закінчилась масовим побиттям та вбивствами майданівців.
Тоді він забезпечив розподіл справ на суддів, які взагалі не мали права розглядати ці справи та ухвалили потрібні владі рішення. Наразі ОСОБА_1 вже сидить на лаві підсудних у Голосіївському та Деснянському судах...
Зверніть увагу! Вища рада правосуддя мала би звільнити його за порушення присяги, натомість відправила у відставку з величезними виплатами».
 - припинити подальшу трансляцію вищевказаного сюжету щодо ОСОБА_1 , що розміщений на офіційному каналі Інтернет-видання «ІНФОРМАЦІЯ_1» на порталі YouTube, виключити з друкованого тексту сюжету на сайті Інтернет-видання                       « ІНФОРМАЦІЯ_1 » згадку про нього;
 - зобов`язати ОСОБА_2 спростувати зазначену інформацію;
 - стягнути з ОСОБА_2 та Інтернет-видання «ІНФОРМАЦІЯ_1» в особі власника ПрАТ «Телерадіокомпанія Люкс» солідарно на його користь 1 000 000,00 грн на відшкодування моральної шкоди за розповсюдження недостовірної інформації.
 
Рішенням Галицького районного суду м. Львова від 26 квітня 2023 року, залишеним без змін постановою Львівського апеляційного суду від 11 жовтня 2023 року, у задоволенні позову ОСОБА_1 відмовлено.
 
Відмовляючи у задоволенні позову, суд першої інстанції, з висновком якого погодився суд апеляційної інстанції, виходив із того, що інформація, яка була поширена ІНФОРМАЦІЯ_2 Інтернет-виданням «ІНФОРМАЦІЯ_1» в авторському блозі ОСОБА_2 «ІНФОРМАЦІЯ_5», що стосується притягнення до адміністративної відповідальності трьох людей та накладення на них адміністративного стягнення у виді позбавлення права керування транспортними засобами, відповідає дійсності та не може бути визнана судом недостовірною.
Щодо твердження відповідача, що суддя ОСОБА_1 позбавив прав керування трьох людей на підставі сфальшованих документів, суд зазначає, що термін «сфальшований» є оціночним судженням відповідача, оскільки такий не передбачений чинним законодавством України.
Також інформація, яка була поширена ІНФОРМАЦІЯ_2 Інтернет-виданням «ІНФОРМАЦІЯ_1» в авторському блозі ОСОБА_2 «ІНФОРМАЦІЯ_5», в інтернет-мережі, а саме: «Але це ще не все. Відповідно до обвинувачення, яке йому пред`явило ДБР, ОСОБА_1 за вказівкою влади організував взяття під варту 7-ми учасників ходи до парламенту 18 лютого 2014 року, що закінчилась масовим побиттям та вбивствами майданівців. Тоді він забезпечив розподіл справ на суддів, які взагалі не мали права розглядати ці справи та ухвалили потрібні владі рішення. Наразі ОСОБА_1 вже сидить на лаві підсудних у Голосіївському та Деснянському судах»,
є позицією Державного бюро розслідувань (далі - ДБР), про що було зазначено ОСОБА_2 , тому він відтворив та дав оцінку інформації, яка відображена у підозрі від 06 березня 2020 року у кримінальному провадженні № 42014100070000020 від 05 лютого 2014 року. Отже, твердження позивача, що наведена ОСОБА_2 інформація є недостовірною та порушує презумпцію невинуватості, не відповідає дійсності.
Щодо інформації, поширеної ІНФОРМАЦІЯ_2 Інтернет-виданням «ІНФОРМАЦІЯ_1» в авторському блозі ОСОБА_2 «ІНФОРМАЦІЯ_5», в інтернет-мережі, зокрема: «Зверніть увагу! Вища рада правосуддя мала би звільнити його за порушення присяги, натомість відправила у відставку з величезними виплатами», то характеристика ОСОБА_2 розміру довічного отримання ОСОБА_1 як величезного за своїм змістом є суб`єктивним оціночним судженням.
Суд зазначив, що якщо особа вважає, що оціночні судження або думки, поширені в засобі масової інформації, принижують її гідність, честь та ділову репутацію, а також інші особисті немайнові права, вона вправі скористатися наданим їй правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому ж засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм іншу оцінку.
Позивач правом на відповідь, а також на власне тлумачення справи у тому ж засобі масової інформації з метою обґрунтування безпідставності поширених суджень, надавши їм оцінку, не скористався.
 
У листопаді 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Білінський Б. П. подав до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, просив суд скасувати рішення Галицького районного суду м. Львова від 26 квітня 2023 року та постанову Львівського апеляційного суду від 11 жовтня 2023 року і ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.
 
Касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Білінського Б. П. мотивована тим, що суди першої та апеляційної інстанцій не застосували до спірних правовідносин вимоги статей 21, 28, 32, частину другу статті 62 Конституції України, статей 201, 269, 272, 273, 297, 299, частину четверту статті 296 ЦК України та статтю 30 Закону України «Про інформацію».
Також суди попередніх інстанцій навмисно не взяли до уваги викладені в позові доводи, не вивчивши додані докази, своїми трактуваннями нівелювали їх значення та законну силу, що призвело до необґрунтованого судового рішення про відмову в задоволенні позову.
Крім того, суди першої та апеляційної інстанцій залишили поза увагою те, що розповсюджуючи стосовно ОСОБА_1 твердження, ОСОБА_2 фактично звинуватив ОСОБА_1 у вчиненні злочинів, чим порушив як презумпцію невинуватості, так і вийшов за межі допустимої критики публічної особи.
Щодо порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права, то суди прийняли до розгляду недопустимий доказ, який є процесуальним рішенням прокурора та становить таємницю слідства.
Також судом першої інстанції було оголошено вступну та резолютивну частину рішення без належного повідомлення про це учасників справи, оскільки її було оголошено без участі учасників справи. Зазначене було залишено поза увагою судом апеляційної інстанції.
 
Підставою касаційного оскарження рішення Галицького районного суду м. Львова від 26 квітня 2023 року та постанови Львівського апеляційного суду від 11 жовтня 2023 року заявник зазначає неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, а саме застосування судами норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 листопада 2019 року у справі № 904/4494/18 (провадження № 12-110гс19) та постановах Верховного Суду від 05 червня 2019 року у справі № 727/8388/17 (провадження № 61-39916св18), від 31 жовтня 2019 року у справі № 760/20787/18 (провадження № 61-11241св19), від 23 грудня 2021 року у справі № 398/3086/19 (провадження № 61-9893св20), від 04 травня 2022 року у справі № 757/58351/19-ц (провадження № 61-2536св21), від 05 жовтня 2022 року у справі № 212/4233/20 (провадження № 61-15857св21), а також вказує на порушення судами попередніх інстанцій норм процесуального права.
 
У листопаді 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Богдан О. О. подала до Верховного Суду касаційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального і процесуального права, просила суд скасувати рішення Галицького районного суду м. Львова від 26 квітня 2023 року та постанову Львівського апеляційного суду від 11 жовтня 2023 року і ухвалити нове судове рішення про задоволення позову.
 
Касаційна скарга представника ОСОБА_1 - адвоката Богдан О. О. мотивована тим, що суди першої та апеляційної інстанцій під час розгляду справи не врахували презумпцію невинуватості, передбачену частиною першою статті 62 Конституції України.
Також судами попередніх інстанцій не було враховано вимоги частини четвертої статті 296 ЦК України, відповідно до якої заборонено використовувати ім`я особи до вступу вироку в законну силу. Факт поширення імені ОСОБА_1 без його згоди і поширення стосовно нього неправдивої інформації є грубим порушенням його немайнових прав. Згідно зі статтею 308 ЦК України порушено права ОСОБА_1 на використання його особистого фото в сюжеті, що також суди не взяли до уваги.
Крім того, судом першої інстанції було оголошено вступну та резолютивну частину рішення без участі учасників справи. Зазначене суд апеляційної інстанції залишив поза увагою.
Підставою касаційного оскарження рішення Галицького районного суду м. Львова від 26 квітня 2023 року та постанови Львівського апеляційного суду від 11 жовтня 2023 року заявник зазначає неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, а саме застосування судами норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 05 червня 2019 року у справі № 727/8388/17 (провадження № 61-39916св18), від 23 грудня 2020 року у справі № 484/2781/19-ц (провадження № 61-13499св20).
 
Відзиви на касаційні скарги від інших учасників справи не надходили.
 
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду від 13 листопада 2023 року справу за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Білінського Б. П. призначено судді-доповідачу Ступак О. В., судді, які входять до складу колегії: Гулейков І. Ю., Погрібний С. О.
Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 14 листопада 2023 року справу за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Богдан О. О. призначено судді-доповідачу Ступак О. В., судді, які входять до складу колегії: Гулейков І. Ю., Погрібний С. О.
 
22 листопада 2023 року суддя Верховного Суду Ступак О. В. подала заяву про самовідвід у справі з підстав, передбачених пунктом 5 частини першої статті 36 ЦПК України.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Ступак О. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О., від 22 листопада 2023 року заяву судді Верховного Суду Ступак О. В. про самовідвід задоволено.
Касаційні скарги представника ОСОБА_1 - адвоката Білінського Б. П. та представника ОСОБА_1 - адвоката Богдан О. О. на рішення Галицького районного суду м. Львова від 26 квітня 2023 року та постанову Львівського апеляційного суду від 11 жовтня 2023 року у справі № 758/10199/22 передано для проведення повторного автоматизованого розподілу.
 
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду від 23 листопада 2023 року справу за касаційними скаргами представника ОСОБА_1 - адвоката Білінського Б. П. та представника ОСОБА_1 - адвоката Богдан О. О. призначено судді-доповідачу Олійник А. С., судді, які входять до складу колегії: Гулейков І. Ю., Погрібний С. О.
 
05 грудня 2023 року суддя Верховного Суду Олійник А. С. подала заяву про самовідвід у справі з підстав, передбачених пунктом 5 частини першої статті 36 ЦПК України.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Олійник А. С. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Погрібного С. О., від 05 грудня 2023 року заяву судді Верховного Суду Олійник А. С. про самовідвід задоволено.
Касаційні скарги представника ОСОБА_1 - адвоката Білінського Б. П. та представника ОСОБА_1 - адвоката Богдан О. О. на рішення Галицького районного суду м. Львова від 26 квітня 2023 року та постанову Львівського апеляційного суду від 11 жовтня 2023 року у справі № 758/10199/22 передано для проведення повторного автоматизованого розподілу.
 
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду від 05 грудня 2023 року справу за касаційними скаргами представника ОСОБА_1 - адвоката Білінського Б. П. та представника ОСОБА_1 - адвоката Богдан О. О. призначено судді-доповідачу Лідовцю Р. А., судді, які входять до складу колегії: Гулейков І. Ю., Погрібний С. О.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду Лідовця Р. А. від 06 грудня 2023 року касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Білінського Б. П. залишено без руху та надано строк для усунення недоліків касаційної скарги.
Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду Лідовця Р. А. від 06 грудня 2023 року касаційну скаргу представника ОСОБА_1 - адвоката Богдан О. О. залишено без руху та надано строк для усунення недоліків касаційної скарги.
 
У грудні 2023 року представник ОСОБА_1 - адвокат Богдан О. О. та представник ОСОБА_1 - адвокат Білінський Б. П. у встановлений судом строк усунули недоліки касаційних скарг.
 
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду від 19 грудня 2023 року у зв`язку з обранням до Великої Палати Верховного Суду судді Погрібного С. О., на підставі повідомлення судді Лідовця Р. А. від 18 грудня 2023 року, справу за касаційними скаргами представника ОСОБА_1 - адвоката Білінського Б. П. та представника ОСОБА_1 - адвоката Богдан О. О. призначено судді-доповідачу Лідовцю Р. А., судді, які входять до складу колегії: Гулейков І. Ю., Луспеник Д. Д.
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Луспеника Д. Д., від 21 грудня 2023 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Богдан О. О. та витребувано матеріали цивільної справи із суду першої інстанції.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Луспеника Д. Д., від 22 грудня 2023 року відкрито касаційне провадження за касаційною скаргою представника ОСОБА_1 - адвоката Білінського Б. П.
 
10 січня 2024 року до Верховного Суду надійшла заява представника ОСОБА_1 - адвоката Білінського Б. П. про відвід судді Верховного Суду Лідовця Р. А. від розгляду справи на підставі пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Луспеника Д. Д., від 10 січня 2024 року заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Білінського Б. П. про відвід судді Верховного Суду Лідовця Р. А. від розгляду справи визнано необґрунтованою.
Заяву про відвід судді Верховного Суду Лідовця Р. А. передано для вирішення зазначеного питання іншому судді, який визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України.
 
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду від 11 січня 2024 року справу призначено судді-доповідачу Червинській М. Є.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду Червинської М. Є. від 12 січня 2024 року у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Білінського Б. П. про відвід судді Верховного Суду Лідовця Р. А. відмовлено.
 
У лютому 2024 року до Верховного Суду надійшли матеріали справи № 758/10199/22.
 
07 лютого 2004 року до Верховного Суду надійшла заява представника ОСОБА_1 - адвоката Богдан О. О. про відвід колегії суддів Верховного Суду: Лідовця Р. А., Гулейкова І. Ю. та Луспеника Д. Д., від розгляду справи на підставі пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України.
 
08 лютого 2024 року суддя Верховного Суду Лідовець Р. А. подав заяву про самовідвід у справі з підстав, передбачених пунктом 5 частини першої статті 36 ЦПК України.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Лідовця Р. А. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Луспеника Д. Д., від 08 лютого 2024 року заяву судді-доповідача Верховного Суду Лідовця Р. А. про самовідвід задоволено.
Справу № 758/10199/22 передано для проведення повторного автоматизованого розподілу й заміни судді Лідовця Р. А.
Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Богдан О. О., в частині відводу судді-доповідача Верховного Суду Лідовця Р. А., залишено без розгляду.
Заяву представника ОСОБА_1 - адвоката Богдан О. О. про відвід суддів Верховного Суду: Гулейкова І. Ю., Луспеника Д. Д., від участі у розгляді справи визнано необґрунтованою.
Заяву про відвід суддів Верховного Суду: Гулейкова І. Ю., Луспеника Д. Д., передано для вирішення зазначеного питання іншому судді, який визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 ЦПК України. 
 
Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 09 лютого 2024 року справу призначено судді-доповідачу Коротенко Є. В.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі судді Касаційного цивільного суду Коротенка Є. В. від 09 лютого 2024 року відмовлено у задоволенні заяви представника ОСОБА_1 - адвоката Богдан О. О. про відвід суддів Верховного Суду: Гулейкова І. Ю., Луспеника Д. Д. 
 
Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями Верховного Суду від 09 лютого 2024 року справу за касаційними скаргами представника ОСОБА_1 - адвоката Білінського Б. П. та представника ОСОБА_1 - адвоката Богдан О. О. призначено судді-доповідачу Коломієць Г. В., судді, які входять до складу колегії: Гулейков І. Ю., Луспеник Д. Д.
 
Ухвалою Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду: Коломієць Г. В. (суддя-доповідач), Гулейкова І. Ю., Луспеника Д. Д., від 20 червня 2024 року справу призначено до судового розглядув складі колегії з п`яти суддів у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників.
 
Протоколом автоматизованого визначення складу колегії суддів Верховного Суду від 24 червня 2024 року для розгляду касаційних скарг представника ОСОБА_1 - адвоката Богдан О. О. та представника ОСОБА_1 - адвоката Білінського Б. П. справу призначено судді-доповідачу Коломієць Г. В., судді, які входять до складу колегії: Луспеник Д. Д. - головуючий, Гулько Б. І., Гулейков І. Ю., Сакара Н. Ю.
 
Перед початком розгляду справи по суті суддя Верховного Суду Гулько Б. І. заявив самовідвід.
 
Суддя Гулько Б. І. зазначив, що тривалий час перебував на посаді судді та голови Шевченківського районного суду м. Києва, у той самий час, коли ОСОБА_1 був суддею, головою Дніпровського районного суду м. Києва. За час роботи у них склалися ділові та службові відносини.  
 
З урахуванням наведеного, суддя вважав, що підлягає самовідводу з метою уникнення обставин, які б давали щонайменший сумнів в об`єктивності та неупередженості судді та суду під час розгляду справи № 758/10199/22 (провадження № 61-16143св23).
 
Підстави для відводу (самовідводу) судді визначені у статтях 36, 37 ЦПК України.
 
Суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо, зокрема, є інші обставини, що викликають сумнів в неупередженості або об`єктивності судді (пункт 5 частини першої статті 36 ЦПК України).
 
Питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішене як до, так і після відкриття провадження у справі. Питання про відвід судді вирішує суд, який розглядає справу. Суд задовольняє відвід, якщо доходить висновку про його обґрунтованість. Якщо суд доходить висновку про необґрунтованість заявленого відводу і заява про такий відвід надійшла до суду за три робочі дні (або раніше) до наступного засідання, вирішення питання про відвід здійснюється суддею, який не входить до складу суду, що розглядає справу, і визначається у порядку, встановленому частиною першою статті 33 цього Кодексу. Такому судді не може бути заявлений відвід (стаття 40 ЦПК України).
 
У частині четвертій статті 10 ЦПК України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України (далі - Конвенція), та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права.
 
Головною метою відводу є гарантування безсторонності суду, зокрема, щоб запобігти упередженості судді (суддів) під час розгляду справи, а мета самовідводу - запобігання будь-яким сумнівам щодо безсторонності судді. ЄСПЛ зазначає, що «у кожній окремій справі слід вирішувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу й такий ступінь, що свідчать про небезсторонність суду». Стосовно відводу (як права сторони його ініціювати) вказано, що «особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного». У випадку ж самовідводу сам суддя повинен бути переконаним, що є достатньо фактів, які свідчать про його безсторонність.
 
Одночасно висновки або позиції суддів, висловлені у судових рішеннях, не можуть бути підставою для відводу, оскільки тлумачення закону у поєднанні з обставинами справи є підґрунтям здійснення правосуддя і у протилежному випадку судді позбавляються можливості на висловлення позиції при розгляді інших подібних справ у подальшому.
 
У пункті 1 статті 6 Конвенції передбачено, що кожна людина має право на справедливий і відкритий розгляд справи незалежним і безстороннім судом упродовж розумного строку, встановленого законом.
 
У світлі прецедентної практики ЄСПЛ об`єктивно безстороннім є судовий орган, діяльність якого відповідає таким критеріям: забезпечується не лише здійснення правосуддя, а й зовнішній вияв того, що відбувається; суддею створено достатні гарантії для усунення об`єктивно виправданих підстав (і навіть потенційної можливості) побоюватися, що він, незалежно від особистої поведінки, не є безстороннім.
 
Як зазначає ЄСПЛ, найголовніше - це довіра, яку в демократичному суспільстві повинні мати суди у громадськості (рішення від 24 травня 1989 року у справі «Гаусшильдта» («Hauschildt Case»), заява № 11/1987/134/188).
 
Наявність безсторонності для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції визначається за допомогою суб`єктивного критерію, тобто оцінювання особистого переконання конкретного судді у конкретній справі, а також за допомогою об`єктивного критерію, тобто з`ясування того, чи надав цей суддя достатні гарантії для виключення будь-якого легітимного сумніву з цього приводу (рішення від 24 травня 1989 року у справі «Гаусшильдта» («Hauschildt Case»), заява № 11/1987/134/188, § 48).
 
Згідно з об`єктивним критерієм необхідно встановити, чи існують факти, які можна встановити та які можуть ставити під сумнів безсторонність судді. Вирішальним при цьому є те, чи можуть бути побоювання учасників справи щодо відсутності безсторонності у певного судді об`єктивно виправдані.
 
Згідно з пунктом 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів, які схвалені резолюцією 2006/23 Економічної і Соціальної Ради ООН від 27 липня 2006 року, суддя заявляє самовідвід від участі в розгляді справи у тому випадку, якщо для нього не є можливим винесення об`єктивного рішення у справі, або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді. 
 
Відповідно до пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України суддя не може розглядати справу і підлягає відводу (самовідводу), якщо є інші, ніж перелічені у пунктах 1-4 частини першої статті 36 ЦПК України, обставини, що викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності судді.
 
З підстав, зазначених у статтях 36, 37 і 38 ЦПК України, суддя, секретар судового засідання, експерт, спеціаліст, перекладач зобов`язані заявити самовідвід.
 
Відповідно до частини першої статті 40 ЦПК України питання про відвід (самовідвід) судді може бути вирішено як до, так і після відкриття провадження у справі.
 
У зв`язку із тим, що суддя Верховного Суду Гулько Б. І. заявив мотивований самовідвід у справі, з урахуванням певних об`єктивних та суб`єктивних підстав,                     з метою уникнення щонайменших сумнівів у стороннього спостерігача щодо неупередженості та відсутності безсторонності, на підставі пункту 5 частини першої статті 36 ЦПК України заяву про самовідвід судді Гулька Б. І. слід задовольнити, а справу передати для повторного автоматизованого перерозподілу.
 
Керуючись статями 33, 36 37, 40 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
Заяву судді Верховного Суду Гулька Бориса Івановича про самовідвід задовольнити, а справу передати для проведення повторного автоматизованого перерозподілу щодо судді Верховного Суду Гулька Бориса Івановича.
 
Ухвала оскарженню не підлягає.
 
Головуючий                                                                   Д. Д. Луспеник

 
Судді:                                                                             І. Ю. Гулейков

 
                                                                                      Б. І. Гулько

 
                                                                                      Г. В. Коломієць

 
                                                                                      Н. Ю. Сакара