ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

26 червня 2024 року 	м. Дніпро	справа № 160/164/24	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Дурасової Ю.В. (доповідач),
                               суддів:  Божко Л.А., Лукманової О.М.,        
розглянувши в порядку письмового провадження в м. Дніпрі апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області 
на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.03.2024 року (головуючий суддя Кальник В.В.) 
в адміністративній справі №160/164/24 за позовом ОСОБА_1  до відповідача Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області про визнання бездіяльності протиправною та зобов`язання вчинити певні дії,- 

ВСТАНОВИВ:

Позивачка, ОСОБА_1 , звернулася 02.01.2024 до Дніпропетровського окружного адміністративного суду з позовом до відповідача Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, в якому просила:
- визнати протиправною бездіяльність Головного Управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області (ГУДМС у Дніпропетровській області) в особі Вільногірського сектору ГУ ДМС України у Дніпропетровській області щодо неоформлення паспорту громадянина України в зв`язку із зміною прізвища з «Гарагуля» на « ОСОБА_2 » у формі паспортної книжечки зразка 1994 року відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року №2503-XII;
- зобов`язати Головне Управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області (ГУДМС у Дніпропетровській області) в особі Вільногірського сектору ГУ ДМС України у Дніпропетровській області оформити та видати бланк паспорту на нове прізвище « ОСОБА_2 » ОСОБА_3 у формі паспортної книжечки, без використання цифрового ідентифікатора особи та автоматизованої обробки персональних даних з проставленою відміткою місця проживання (що передбачено пунктами 6, 7 Положення №2503-XII).
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у зв`язку з реєстрацією шлюбу прізвище « ОСОБА_4 » було змінено на « ОСОБА_2 », що підтверджується свідоцтвом про шлюб Серії НОМЕР_1 від 22.09.2023 року. У зв`язку із необхідністю вирішення питання оформлення на ім`я позивачки паспорту громадянки України та з причини зміни прізвища з « ОСОБА_4 » на « ОСОБА_2 », та, не маючи намір оформлювати паспорт у формі пластикової картки типу ID та не надаючи згоди на оформлення на своє ім`я ID-картки, що містить безконтактний електронний носій, чи будь-якого іншого біометричного документу, 19.10.2023 року позивачка звернулась до відповідача з відповідною заявою та надала необхідні документи. Відповідачем відмовлено у видачі паспорта з підстав відсутності відповідного рішення суду. На думку позивачки, будь-які заяви з боку територіального органу ДМС та його підрозділу стосовно обов`язковості отримання паспорта громадянина України у вигляді пластикової картки або дії щодо примушування до цього є втручанням у право на повагу до приватного та сімейного життя, що становить порушення статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.           Рішенням Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.03.2024 позов задоволено частково. 
  Визнано протиправними дії Головного Управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області в особі Вільногірського сектору ГУ ДМС України у Дніпропетровській області щодо не оформлення та видачі ОСОБА_1 паспорта громадянина України у формі паспортної книжечки зразка 1994 року у зв`язку із зміною прізвища з «Гарагуля» на « ОСОБА_2 », відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної ради України від 26.06.1992 року №2503-XII.
Зобов`язано Головне управління ДМС України в Дніпропетровській області в особі територіального підрозділу Вільногірського сектору ГУ ДМС України в Дніпропетровській області оформити та видати ОСОБА_1 паспорт громадянина України у формі книжечки на нове прізвище « ОСОБА_5 відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого  постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року №2503-XII, з проставленою відміткою місця проживання.
В задоволенні решти позовних вимог – відмовлено. 
Свою позицію суд першої інстанції обґрунтував тим, що на час виникнення спірних правовідносин жодним із чинних порядків не було врегульовано процедуру отримання паспорта громадянина України зразка 1994 року у формі книжечки без рішення суду. За таких обставин, звернення до відповідача із заявою про отримання паспорта громадянина України у формі книжечки у довільній формі не є порушенням вимог Порядком № 456, в тому числі і в частині звернення із заявою за встановленому у цьому порядку формою. Зазначив, що у відповіді на заяву про видачу паспорта у формі книжечки відповідач не зазначив ані про невідповідність заяви визначеній законодавством формі, ані про відсутність документів, необхідних для оформлення паспорта у зв`язку із зміною прізвища позивача. Відтак, з урахуванням встановлених обставин справи та правових висновків Великої Палати Верховного Суду у зразковій справі №806/3265/17, суд у цій типовій справі приходить до висновку про протиправність дій відповідача, що полягають у відмові в оформленні та видачі позивачці у зв`язку із зміною її прізвища з «Гарагуля» на « ОСОБА_2 » паспорта громадянина України у формі книжечки.
Разом з тим, позовні вимоги в частині зобов`язання відповідача оформити та видати позивачеві паспорт громадянина України у формі книжечки відповідно до Положення про паспорт №2503-ХІІ без використання засобів ЕДДР та без використання будь-якого цифрового ідентифікатора особи та автоматизованої обробки її персональних даних, суд вважає такими, що не підлягають задоволенню, оскільки, при видачі паспорта у формі, визначеній Положенням про паспорт №2503-ХІІ, не передбачено використання цифрового ідентифікатора особи та автоматизованої обробки його персональних даних.           Не погодившись з рішенням суду першої інстанції, відповідачем подано апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм процесуального та матеріального права, просить скасувати рішення суду першої інстанції.
Вказує, що не передбачено проставлення штампу реєстрації місця проживання до паспорта громадянина України, виготовленого у формі книжечки (зразка 1994 року), після 01.12.2021 року.
В частині відмови у задоволенні позову рішення суду першої інстанції не оскаржується.
Позивачкою подано заяву про закриття апеляційного провадження у справі, яка обґрунтована тим, що апеляційна скарга не містить ознак реєстрації в суді апеляційної інстанції, до апеляційної скарги не додано як документа про сплату судового, так і клопотань про відстрочення чи звільнення від такої сплати. Також зазначає про відсутність у скаржника адміністративної дієздатності для подання апеляційної скарги.
Розглянувши вказану заяву, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає наступне.
05.04.2024 р. Третім апеляційним адміністративним судом за вх.№26027/24 зареєстровано апеляційну скаргу   Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області   на рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.03.2024 р. у справі №160/164/24, яка подана за допомогою засобів поштового зв`язку   28.03.2024 р. безпосередньо до суду апеляційної інстанції відповідно до положень ст.297 КАС України.
Ухвалою Третього апеляційного адміністративного суду від 10.04.2024 року витребувано з Дніпропетровського окружного адміністративного суду матеріали адміністративної справи та зобов`язано протягом трьох днів з моменту отримання ухвали направити до суду апеляційної інстанції матеріали цієї адміністративної справи.
25.04.2024 на адресу суду апеляційної інстанції разом із супровідним листом надійшла адміністративна справа №160/164/24.
Відповідно до доданої до апеляційної скарги платіжної інструкції №4216 від 21.03.2024 року ГУ ДМС у Дніпропетровській області сплачено судовий збір за подання апеляційної скарги у розмірі 1816,80 грн.
          Перевіркою виписки про зарахування судового збору до спеціального фонду Державного бюджету України встановлено зарахування 1816 грн. судового збору за подання апеляційної скарги по справі 160/164/24 за платіжним документом №4216 від 21.03.2024.
Відтак, посилання позивачки в заяві на те, що апеляційна скарга не містить ознак реєстрації в суді апеляційної інстанції, до апеляційної скарги не додано як документа про сплату судового, так і клопотань про відстрочення чи звільнення від такої сплати є безпідставними та необґрунтованими.
Щодо посилань позивачки на відсутність у апелянта адміністративної дієздатності для подання апеляційної скарги, відтак і наявність підстав для закриття апеляційного провадження у цій справі, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає таке.
Відповідно до ч.1 ст.305 КАС України суд апеляційної інстанції закриває апеляційне провадження, якщо:
1) після відкриття апеляційного провадження особа, яка подала апеляційну скаргу, заявила клопотання про відмову від скарги, за винятком випадків, коли є заперечення інших осіб, які приєдналися до апеляційної скарги;
2) після відкриття апеляційного провадження виявилося, що апеляційну скаргу не підписано, подано особою, яка не має адміністративної процесуальної дієздатності, або підписано особою, яка не має права її підписувати;
3) після відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою, поданою особою з підстав вирішення судом питання про її права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, встановлено, що судовим рішенням питання про права, свободи, інтереси та (або) обов`язки такої особи не вирішувалося.
Так, апеляційна скарга від імені Головного управління ДМС у Дніпропетровській підписана головним спеціалістом відділу юридичного забезпечення ГУ ДМС України в Дніпропетровській області   ОСОБА_6 .
На підтвердження повноважень ОСОБА_6 на підписання апеляційної скарги надано Положення про Головне управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, Положення про відділ юридичного забезпечення Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, посадова інструкція головного спеціаліста відділу юридичного забезпечення Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області, довіреність №6 від 01.01.2024 року, наказ №12-к від 12.01.2020 "Про переведення ОСОБА_6 ". 
Колегія суддів апеляційної інстанції зауважує, що зазначені документи підтверджують повноваження особи, яка підписала апеляційну скаргу, в порядку самопредставництва суб`єкта владних повноважень, як це передбачено частиною 3 статті 55 Кодексу адміністративного судочинства України.
Таким чином, колегія суддів апеляційної інстанції відмовляє позивачці у задоволенні її заяви, оскільки відсутні підстави для її задоволення та закриття апеляційного провадження.
Розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження у відповідності до ст. 311 КАС України.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів апеляційної інстанції зазначає про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги з огляду на наступне. 
Судом першої інстанції встановлено, що 19.10.2023 року ОСОБА_1 (зміна прізвища з Гарагуля на Суха, свідоцтво про шлюб Серії НОМЕР_1 від 22.09.2023 року) у зв`язку із зміною прізвища звернулась до Головного Управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області (ГУДМС у Дніпропетровській області) в особі Вільногірського сектору ГУ ДМС України у Дніпропетровській області з заявою №Г-10/6/1218-23, в якій просила: надати їй (зміна прізвища з «Гарагуля» на « ОСОБА_2 ») бланк формуляра (заяви), заповнення якого разом із наданими документами буде підставою для відкриття провадження з надання мені адміністративної послуги щодо обміну мого паспорта громадянина України, у зв`язку зі зміною прізвища, на паспорт громадянина України у вигляді книжечки зразка 1994 року, відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 р. № 2503-ХП; оформити та видати на її нове прізвище ОСОБА_5 паспорт громадянина України у формі паспортної книжечки у зв`язку із зміною мого прізвища з "Гарагуля" на " ОСОБА_2 ", відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 р. №2503-ХІІ без використання цифрового ідентифікатора особи та автоматизованої обробки персональних даних з проставленою відмітною місця проживання; проставити відмітку реєстрації місця проживання, відомостями про яке володіють і територіальні і органи і територіальні підрозділи ДМС України.
За результатами розгляду заяви відповідач листом від 27.10.2023 року №1218/429/1218-23 повідомив позивачку про те, що 07.06.2019 набрала чинності постанова Кабінету Міністрів України від 3 квітня 2019 р. №398 «Про внесення змін до пункту 3 постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 №302». 
Відповідно до внесених змін Державна міграційна служба до законодавчого врегулювання питання завершення оформлення та видачі паспорта громадянина України зразка 1994 року здійснює оформлення та видачу таких паспортів у порядку, встановленому Міністерством внутрішніх справ, громадянам України, щодо яких прийнято рішення суду, що набрало законної сили, про зобов`язання Державної міграційної служби оформити та видати паспорт громадянина України зразка 1994 року. 
Відповідач зазначив, що за відсутності відповідного рішення суду у Вільногірського сектору ГУ ДМС у Дніпропетровській області відсутні правові підстави оформлення та видачі позивачу паспорта громадянина України у формі книжечки.
Позивачка вважає відмову відповідача в оформленні та видачі паспорту в формі книжечки протиправною.          Суд першої інстанції позов задовольнив частково.
Досліджуючи правильність прийняття судом першої інстанції рішення, колегія суддів апеляційної інстанції вважає за необхідне дослідити ряд норм законодавства, що регулюють дані правовідносини та обставини справи.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що до даних правовідносин слід застосовувати норми Конституції України, Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» №5492-VI, норми Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року №2503-XII,  Закону України «Про захист персональних даних» від 01.06.2010 №2297-VI.
Так, стаття 19 Конституції України передбачає, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Таким чином межі дій відповідача чітко визначені Конституцією та законами України.
Отже, суб`єкти владних повноважень (до яких відноситься відповідач) мають діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. 
Відповідно до ч.1 ст.13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» № 5492-VI документи, оформлення яких передбачається цим Законом із застосуванням засобів Реєстру, відповідно до їх функціонального призначення поділяються на: 
1) документи, що посвідчують особу та підтверджують громадянство України: 
а) паспорт громадянина України; 
б) паспорт громадянина України для виїзду за кордон; 
в) дипломатичний паспорт України; 
г) службовий паспорт України; ґ) посвідчення особи моряка; 
д) посвідчення члена екіпажу; 
е) посвідчення особи на повернення в Україну; 
є) тимчасове посвідчення громадянина України;  
2) документи, що посвідчують особу та підтверджують її спеціальний статус: 
а) посвідчення водія; 
б) посвідчення особи без громадянства для виїзду за кордон; 
в) посвідка на постійне проживання; 
г) посвідка на тимчасове проживання; 
ґ) картка мігранта; 
д) посвідчення біженця; 
е) проїзний документ біженця; 
є) посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту; 
ж) проїзний документ особи, якій надано додатковий захист.
Частинами 1, 2, 4, 5 статті 14 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» (№ 5492-VI) передбачено, що форма кожного документа встановлюється цим Законом. 
Документи залежно від змісту та обсягу інформації, яка вноситься до них, виготовляються у формі книжечки або картки, крім посвідчення на повернення в Україну, що виготовляється у формі буклета. 
Документи у формі книжечки на всіх паперових сторінках та на верхній частині обкладинки повинні мати серію та номер документа, виконані за технологією лазерної перфорації. Персоналізація документів у формі книжечки здійснюється за технологією лазерного гравіювання та лазерної перфорації. 
Персоналізація документів у формі картки виконується за технологією термодруку або лазерного гравіювання. 
Персоналізація документів здійснюється централізовано у Державному центрі персоналізації документів.
Паспорт громадянина України є документом, що посвідчує особу та підтверджує громадянство України. (ч.1 ст.21 ЗУ № 5492-VI).
Отже, у разі відсутності у особи паспорта, така особа не має підтвердження громадянства України, що в свою чергу є порушенням її громадянських прав у зв`язку з неможливістю їх реалізації.
Частиною 3 статті 13 Закону України «Про Єдиний державний демографічний реєстр та документи, що підтверджують громадянство України, посвідчують особу чи її спеціальний статус» (№5492-VI) визначено, що паспорт громадянина України, паспорт громадянина України для виїзду за кордон, дипломатичний паспорт України, службовий паспорт України, посвідчення особи моряка, посвідчення члена екіпажу, посвідчення особи без громадянства для виїзду за кордон, посвідка на постійне проживання, посвідка на тимчасове проживання, посвідчення біженця, проїзний документ біженця, посвідчення особи, яка потребує додаткового захисту, проїзний документ особи, якій надано додатковий захист, картка мігранта містять безконтактний електронний носій.
При цьому, пункти 3, 5, 6, 8 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року № 2503-XII, передбачають, що бланки паспортів виготовляються у вигляді паспортної книжечки або паспортної картки за єдиними зразками, що затверджуються Кабінетом Міністрів України. Терміни впровадження паспортної картки визначаються Кабінетом Міністрів України у міру створення державної автоматизованої системи обліку населення.
Паспортна книжечка являє собою зшиту в накидку нитками обрізну книжечку розміром 88 х 125 мм, що складається з обкладинки та 16 сторінок. 
Усі сторінки книжечки пронумеровані і на кожній з них зображено Державний герб України і перфоровано серію та номер паспорта. 
У верхній частині лицьового боку обкладинки зроблено напис “Україна”, нижче - зображення Державного герба України, під ним - напис “Паспорт”. 
На внутрішньому лівому боці обкладинки у центрі - зображення Державного прапора України, нижче - напис “Паспорт громадянина України”. 
На першу і другу сторінки паспортної книжечки заносяться прізвище, ім`я та по батькові, дата і місце народження. 
На першій сторінці також вклеюється фотокартка і відводиться місце для підпису його власника. 
На другу сторінку заносяться відомості про стать, дату видачі та орган, що видав паспорт, ставиться підпис посадової особи, відповідальної за його видачу. 
Записи засвідчуються мастиковою, а фотокартка - випуклою сухою печаткою. 
Перша сторінка або перший аркуш після внесення до них відповідних записів та вклеювання фотокартки можуть бути заклеєні плівкою. 
У разі заклеювання плівкою усього аркуша записи та фотокартка печатками не засвідчуються. 
Третя, четверта, п`ята і шоста сторінки призначені для фотокарток, додатково вклеюваних у паспорт, а сьома, восьма і дев`ята - для особливих відміток. 
На десятій сторінці робляться відмітки про сімейний стан власника паспорта, на одинадцятій - шістнадцятій - про реєстрацію постійного місця проживання громадянина. 
На прохання громадянина до паспорта може бути внесено (сьома, восьма і дев`ята сторінки) на підставі відповідних документів дані про дітей, групу крові і резус-фактор. 
На внутрішньому правому боці обкладинки надруковано витяг з цього Положення.
Вносити до паспорта записи, не передбачені цим Положенням або законодавчими актами України, забороняється. 
Термін дії паспорта, виготовленого у вигляді паспортної книжечки, не обмежується.
Водночас, пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 25.03.2015 року №302 затверджено: 
зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм згідно з додатками 1 і 2; 
зразок та технічний опис бланка паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, згідно з додатками 3 і 4; 
Порядок оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, знищення паспорта громадянина України, що додається.
За змістом пункту 2 вищезазначеної Постанови із застосуванням засобів Реєстру запроваджено:
з 01.01.2016 року - оформлення і видачу паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм та паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразки бланків яких затверджено цією постановою, громадянам України, яким паспорт громадянина України оформляється вперше, з урахуванням вимог пункту 2 Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року №2503-XII;
з 01.11.2016 року - оформлення (у тому числі замість втраченого або викраденого), обмін паспорта громадянина України з безконтактним електронним носієм, зразок бланка якого затверджено цією постановою, громадянам України відповідно до Порядку оформлення, видачі, обміну, пересилання, вилучення, повернення державі, визнання недійсним та знищення паспорта громадянина України, затвердженого цією постановою.
До завершення роботи із забезпечення в повному обсязі територіальних підрозділів Державної міграційної служби матеріально-технічними ресурсами, необхідними для оформлення і видачі паспорта громадянина України, зразки бланків якого затверджено цією постановою, паспорт громадянина України може оформлятися з використанням бланка паспорта громадянина України у формі книжечки; прийняття документів для оформлення паспорта громадянина України, що не містить безконтактного електронного носія, зразок бланка якого затверджено цією постановою, з 01.11.2016 року припиняється (п.3 Постанови № 302).
При цьому, пунктом 131 Постанови №302 передбачено, що до безконтактного електронного носія, який міститься у паспорті, вноситься, зокрема, така інформація: біометричні дані, параметри особи (відцифрований образ обличчя особи, відцифрований підпис особи, відцифровані відбитки пальців рук) виключно за згодою особи.
Безконтактний електронний носій паспорта громадянина України нового зразку містить відцифровані персональні данні особи.
При цьому, згідно з ч.1 статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» №2297-VI від 01.06.2010, мета обробки персональних даних має бути сформульована в законах, інших нормативно-правових актах, положеннях, установчих чи інших документах, які регулюють діяльність володільця персональних даних, та відповідати законодавству про захист персональних даних.
Персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути конкретно ідентифікована (ст.2 ЗУ №2297-VI).
Обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством. Не допускається обробка даних про фізичну особу, які є конфіденційною інформацією, без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини (ч.5, 6 ст.6 ЗУ №2297-VI).
Таким чином, принципами обробки персональних даних є відкритість і прозорість, відповідальність, адекватність та не надмірність їх складу та змісту стосовно визначеної мети їх обробки, а підставою обробки персональних даних є згода суб`єкта персональних даних.
Перелік підстав, які становлять легітимну мету обмежень прав і свобод особи, є вичерпним. 
Свобода розсуду держав щодо встановлення обмежень є вузькою. 
Проте, слід оцінити, чи передбачене законом таке обмеження, чи відповідає обмеження “нагальній суспільній потребі”, тобто чи є воно необхідним у демократичному суспільстві і чи відповідає воно легітимній меті (див., наприклад, рішення ЄСПЛ у справі “Svyato-Mykhaylivska Parafiya v. Ukraine” від 14.06.2007 року). 
Установленість обмежень законом передбачає чіткість і доступність закону, що встановлює такі обмеження. 
Кожна людина повинна мати відповідне уявлення про норми, які можуть бути застосовані щодо її відповідного права. 
Вимога чіткого закону, який передбачає обмеження права, має ту саму мету - кожна людина повинна мати можливість передбачити наслідки своєї поведінки. 
Рівень чіткості, який вимагається від національного законодавства, яке в будь-якому разі не може передбачати усі можливі випадки, багато в чому залежить від змісту відповідного акта, сфери, яку він регулює, чисельність й статусу тих, кому він адресований (див. рішення ЄСПЛ у справі "GropperaRadio AG and Others v. Switzerland" від 28.03.1990 року).
Тобто, будь-яке обмеження прав і свобод особи повинно бути чітким та законодавчо визначеним, однак у даному випадку таке обмеження, як неможливість отримання паспорта у формі книжечки, законодавством не передбачено.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку, що позбавлення особи можливості отримання паспорта у традиційній формі - у вигляді книжечки, і спричинені цим побоювання окремої суспільної групи, що отримання паспорта у вигляді ID-картки може спричинити шкоду приватному життю, становить втручання держави, яке не було необхідним у демократичному суспільстві, і воно є непропорційним цілям, які мали б бути досягнуті без покладення на особу такого особистого надмірного тягаря.
Зазначена правова позиція узгоджується з висновками, викладеними в постанові Великої Палати Верховного Суду від 19.09.2018 р. у справі № 806/3265/17 (Пз/9901/2/18), яка є зразковою справою у даній категорії справ.
Відповідно до ч.3 ст.291 КАС України, при ухваленні рішення у типовій справі, яка відповідає ознакам, викладеним у рішенні Верховного Суду за результатами розгляду зразкової справи, суд має враховувати правові висновки Верховного Суду, викладені у рішенні за результатами розгляду зразкової справи.
Висновки Великої Палати Верховного Суду у цій зразковій справі належить застосовувати в адміністративних справах щодо звернення осіб до суду з позовом до територіальних органів ДМС України з вимогами видати паспорт громадянина України у формі книжечки, у зв`язку з ненаданням особою згоди на обробку персональних даних, відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого Постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року № 2503-ХІІ.
У зв`язку з викладеним, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність підстав для задоволення позову в частині щодо визнання протиправними дій та зобов`язання Головного управління ДМС України в Дніпропетровській області в особі територіального підрозділу Вільногірського сектору ГУ ДМС України в Дніпропетровській області оформити та видати ОСОБА_1 паспорт громадянина України у формі книжечки на нове прізвище « ОСОБА_5 відповідно до Положення про паспорт громадянина України, затвердженого  постановою Верховної Ради України від 26.06.1992 року №2503-XII, з урахуванням постанови Великої Палати Верховного Суду від 19.09.2018 р. у справі №806/3265/17 (Пз/9901/2/18), яка є зразковою справою у даній категорії справ.
Водночас, колегія суддів апеляційної інстанції вважає необґрунтованими висновки суду першої інстанції прийняті стосовно задоволення вимоги позову про проставлення відмітки про місце проживання.
Так, 10 грудня 2015 року Верховна Рада України прийняла Закон України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення повноважень органів місцевого самоврядування та оптимізації надання адміністративних послуг” № 888-VIII.
Вказаним законом функції з реєстрації місця проживання громадян делеговані органам місцевого самоврядування.
Тобто, до прийняття Закону України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення повноважень органів місцевого самоврядування та оптимізації надання адміністративних послуг” (№888-VIII) функцію по реєстрації місця проживання громадян здійснювала Державна міграційна служба).
Натомість, з прийняттям Закону України “Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення повноважень органів місцевого самоврядування та оптимізації надання адміністративних послуг” (№888-VIII)  - у органів Державної міграційної служби України відсутні повноваження щодо внесення відомостей про реєстрацію/зняття з реєстрації місця проживання.
З введенням в дію Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо розширення повноважень органів місцевого самоврядування та оптимізації надання адміністративних послуг» №888-VIII, функції з реєстрації місця проживання громадян делеговані органам місцевого самоврядування.
Таким чином, доводи апеляційної скарги частково спростовують правове обґрунтування, покладене в основу рішення суду першої інстанції, тому можуть бути підставою для його часткового скасування.
Керуючись ст.    241-245,    250,    311,    317,    321,    322        КАС України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Головного управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області – задовольнити частково.
Рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.03.2024 року скасувати в частині задоволення позову про проставлення відмітки про місце проживання та в цій частині в задоволенні позову відмовити.
В іншій частині рішення Дніпропетровського окружного адміністративного суду від 11.03.2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття 26.06.2024 та може бути оскаржена в касаційному порядку в силу п. 2 ч. 5 ст. 328 КАС України, постанова може бути оскаржена до Верховного Суду протягом 30 днів згідно ст. 329 КАС України з дня складання повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.
Учасник справи, якому повне судове рішення не було вручено у день його проголошення або складення, має право на поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження, якщо касаційна скарга подана протягом 30-ти днів з дня вручення йому такого судового рішення.
   
Головуючий - суддя                                                                      Ю. В. Дурасова 

                               суддя                                                                      Л.А. Божко 

                               суддя                                                                      О.М. Лукманова