П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа №  240/20531/21                                                
                                                                                         Головуючий суддя 1-ої інстанції - Романченко Є.Ю.
Суддя-доповідач -  Біла Л.М.   

01 липня 2024 року                                                                                                                    м. Вінниця

Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Білої Л.М. 
суддів:  Гонтарука В. М.  Матохнюка Д.Б. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_1 на рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 07 березня 2023 року у справі за адміністративним позовом Головного управління ДПС у Житомирській області до ОСОБА_1 про стягнення податкової заборгованості, 
В С Т А Н О В И В :
Головне управління ДПС у Житомирській області звернулось до суду з позовом про стягнення з ОСОБА_1 податкового боргу зі сплати податку на додану вартість з вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, єдиного податку з фізичних осіб, адміністративних штрафів та військового збору у розмірі 1148695,26 грн.
Рішенням Вінницького окружного адміністративного суду від 07 березня 2023 року позов задоволено. 
Не погоджуючись із рішенням суду першої інстанції, відповідач подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати рішення суду першої інстанції та прийняти нову    постанову про відмову в задоволенні позовних вимог.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 07 серпня 2023 року було задоволено клопотання ОСОБА_1 та зупинено провадження у справі №240/20531/21 до набрання законної сили судового рішення у адміністративній справі №240/43708/21, в межах якої відповідачем оскаржено в судовому порядку податкові - повідомлення рішення, на підставі яких податковим органом заявлено вимогу про стягнення з неї податкового боргу.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2023 року у справі №240/43708/21, яке набрало законної сили 19.02.2024 року, адміністративний позов ОСОБА_1 про скасування    податкового повідомлення-рішення №0290893-5005-0203 від 19 жовтня 2019 року на суму 3606,35 грн. залишено без задоволення.
У зв`язку з набранням законної сили судовим рішенням у справі №240/43708/21 Сьомим апеляційним адміністративним судом ухвалою від 14 травня 2024 року було поновлено провадження у вказаній справі та з урахуванням ст. 306, ст.311 КАС України,    вирішено розглядати останню в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів встановила наступне.
ОСОБА_1 , відповідач по справі, була зареєстрована фізичною особою - підприємцем із видом діяльності - 46.73 «Оптова торгівля деревиною, будівельними матеріалами та санітарно-технічним обладнанням» з 26.03.2017, а з 26.03.2018 повторно взята на облік в Малинській ДПІ в « 11 стані» (Припинено, але не знято з обліку (КОР не пусті)).
В період з 01.08.2017 по 07.12.2017 та з 01.04.2018 по 10.09.2018, відповідач перебувала на спрощеній системі оподаткування (єдиний податок, II група 20%).
Наказом начальника ГУ ДПС у Житомирській області від 26.01.2021 № 83-п вирішено провести документальну позапланову невиїзну перевірку діяльності платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 з 26.02.2021 тривалістю 3 робочих дні з питань дотримання законодавства щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, виконання вимог валютного та іншого законодавства та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 03.07.2017 по 07.12.2017 та з 26.03.2018 по 10.09.2018.
Результати документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків - фізичної особи ОСОБА_1 з питань дотримання законодавства щодо своєчасності, достовірності, повноти нарахування та сплати податків і зборів, укладення трудового договору, оформлення трудових відносин з працівниками, виконання вимог валютного та іншого законодавства та правильності нарахування, обчислення та сплати єдиного внеску на загальнообов`язкове державне соціальне страхування за період з 03.07.2017 по 07.12.2017 та з 26.03.2018 по 10.09.2018 оформленні актом від 10.03.2021 № 2715/06-30-07-12/ НОМЕР_1 .
На підставі акта №2715/06-30-07-12/2399412902 від 10.03.2021 відповідачу були визначені грошові зобов`язання зі сплати податку на додану вартість з вироблених в Україні товарів (робіт, послуг), податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування, єдиного податку з фізичних осіб, адміністративних штрафів та військового збору.
Зокрема, за платежем з податку на додану вартість з вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) податку на доходи фізичних осіб було прийняте податкове повідомлення-рішення:
- від 13.04.2021 № 0038760711, яким відповідачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на додану вартість з вироблених в Україні товарів (робіт, послуг) на 392205,00 грн, з яких: 356550,00 грн - основний платіж, 35655,00 грн - штрафні санкції.
Крім того, відповідачу відповідно до п.п. 129.1 ст.129 ПК України нараховано пеню в сумі 102756,73 грн.
За платежем з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування були прийняті податкові повідомлення-рішення:
- від 13.04.2021 № 0038660711, яким відповідачу збільшено суму грошового зобов`язання з податку на доходи фізичних осіб, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на 352984,79 грн, з яких 320895,26 грн - основний платіж; 32089,53 грн - штрафні санкції;
- від 13.04.2021 № 0038680711, яким до відповідача було застосовано фінансову санкцію у вигляді штрафу в розмірі 1020,00 грн.
Крім того, відповідачу відповідно до п.п. 129.1 ст.129 ПК України нараховано пеню в сумі 94380,13 грн.
За платежем з військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування було прийняте податкове повідомлення-рішення:
- від 13.04.2021 № 0038740711, яким відповідачу збільшено суму грошового зобов`язання зі сплати військового збору, що сплачується фізичними особами за результатами річного декларування на 29415,40 грн, з яких 26741,27 грн - основний платіж; 2674,13 грн - штрафні санкції;
Крім того, відповідачу відповідно до п.п. 129.1 ст.129 ПК України нараховано пеню в сумі 7865,01 грн.
За платежем з єдиного податку з фізичних осіб було прийняте податкове повідомлення-рішення:
- від 13.04.2021 № 0038650711, яким відповідачу збільшено суму грошового зобов`язання з єдиного податку з фізичних осіб на 122056,50 грн, з яких 110960,45 грн - основний платіж; 11096,05 грн - штрафні санкції;
Крім того, відповідачу відповідно до п.п. 129.1 ст.129 ПК України нараховано пеню в сумі 44651,70 грн.
Також на підставі вищевказаного акта перевірки встановлено порушення пп. «а» п. 176.1 ст.176, п. 177.10 ст.177, п.44.1 та п.44.3 ст.44, п.85.2 ст.85 ПК України , п.1 Порядку ведення книги обліку доходів для платників єдиного податку першої, другої та третьої груп, які не є платниками податку на додану вартість було прийняте податкове повідомлення-рішення від 13.04.2021 № 0038690711, яким відповідачу нараховано 1020,00 грн адміністративного штрафу, а також за порушення пп.16.1.7, п.16.1 ст.16, ст.65 ПК України було прийняте податкове повідомлення-рішення від 13.04.2021 № 0038700711, яким відповідачу нараховано 340,00 грн адміністративного штрафу.
Податкові повідомлення-рішення Головного управління Державної податкової служби у Житомирській області №0038760711, №0038680711, №0038660711, №0038740711, №0038650711, №0038690711, №0038690711 відповідачем оскаржувалися у судовому порядку в межах адміністративної справи № 240/43708/21, за результатами розгляду якої, Житомирським окружним адміністративним рішенням прийнято рішення про відмову в задоволенні позову ОСОБА_1 , яке набрало законної сили відповідно до постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19.02.2024 року.
З огляду на викладене, визначені Головним управлінням Державної податкової служби у Житомирській області грошові зобов`язання вважаються узгодженими.
Податковий обов`язок щодо сплати сум грошових зобов`язань у встановлений законодавством строк відповідачем виконаний не був.
Позивачем сформовано податкову вимогу від 07 червня 2021 за формою "Ф" , яку було направлено на адресу відповідача ( АДРЕСА_1 ) що підтверджується наявним у матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення.
Оскільки податковий борг відповідач добровільно не сплатив, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Надаючи оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами, колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до ст.67 Конституції України, на платників податків покладено обов`язок сплачувати податки і збори в порядку і в розмірах, встановлених законом.
Згідно з п.16.1.4. ст.16 Податкового кодексу України (далі - ПК України, Кодекс), відповідач зобов`язаний сплачувати податки та збори в строки та у розмірах, встановлених цим Кодексом.
Стаття 67 Конституції України передбачає, що кожен зобов`язаний сплачувати податки і збори в порядку і розмірах, встановлених законом.
Відповідно до підпункту 14.1.39 пункту 14.1 статті 14 Податкового кодексу України (далі - ПК України), грошове зобов`язання платника податків - сума коштів, яку платник податків повинен сплатити до відповідного бюджету або на єдиний рахунок як податкове зобов`язання та/або інше зобов`язання, контроль за сплатою якого покладено на контролюючі органи, та/або штрафну (фінансову) санкцію, що справляється з платника податків у зв`язку з порушенням ним вимог податкового законодавства та іншого законодавства, контроль за дотриманням якого покладено на контролюючі органи, а також санкції за порушення законодавства у сфері зовнішньоекономічної діяльності та пеня.
Згідно з підпункту 14.1.175 пункту 14.1 статті 14 ПК України податковий борг - сума узгодженого грошового зобов`язання, не сплаченого платником податків у встановлений цим Кодексом строк, та непогашеної пені, нарахованої у порядку, визначеному цим Кодексом.
Приписами пункту 15.1 статті 15 ПК України визначено, що платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом.
Відповідно до пункту 57.2 статті 57 ПК України у разі коли відповідно до цього Кодексу або інших законів України контролюючий орган самостійно визначає податкове зобов`язання платника податків з причин, не пов`язаних з порушенням податкового законодавства, та надсилає (вручає) податкове/податкові повідомлення-рішення про сплату суми/сум платнику податку, такий платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму податкового зобов`язання у строки, визначені в цьому Кодексі та в статті 297 Митного кодексу України, а якщо такі строки не визначено, - протягом 30 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення про таке нарахування.
Відповідно до пункту 57.3 статті 57 ПК України у разі визначення грошового зобов`язання контролюючим органом за підставами, зазначеними у підпунктах 54.3.1 - 54.3.6 пункту 54.3 статті 54 цього Кодексу, платник податків зобов`язаний сплатити нараховану суму грошового зобов`язання протягом 10 календарних днів, що настають за днем отримання податкового повідомлення-рішення, крім випадків, коли протягом такого строку такий платник податків розпочинає процедуру оскарження рішення контролюючого органу.
Згідно п.56.18 ст.56 ПК України з урахуванням строків давності, визначених статтею 102 цього Кодексу, платник податків має право оскаржити в суді податкове повідомлення-рішення або інше рішення контролюючого органу у будь-який момент після отримання такого рішення.
При зверненні платника податків до суду з позовом щодо визнання недійсним рішення контролюючого органу грошове зобов`язання вважається неузгодженим до дня набрання судовим рішенням законної сили.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що ОСОБА_1 , після звернення податкового органу з даним адміністративним позовом до суду, звернулась до Житомирського окружного адміністративного суду з позовом до Головного управління ДПС у Житомирській області про визнання протиправними та скасування податкових повідомлень-рішень, на підставі яких податковим органом заявлено вимогу про стягнення з неї податкового боргу.
Рішенням Житомирського окружного адміністративного суду від 30 листопада 2023 року у справі №240/43708/21, яке набрало законної сили 19 лютого 2024 року, позов ОСОБА_1 про скасування податкових повідомлень-рішень залишено без задоволення. 
З урахуванням викладеного, колегія суддів зазначає, що грошове зобов`язання    в сумі 1148695,26 грн., визначене податковими повідомленнями-рішеннями Головного управління Державної податкової служби України у Вінницькій області, на час розгляду апеляційної скарги є узгодженим, а тому є податковим боргом.
Окрім того, судова колегія звертає увагу на наступне.
Як на підставу для скасування рішення першої інстанції щодо стягнення податкового боргу, відповідач в апеляційній скарзі посилається лише на процедурні порушення призначення та проведення документальної позапланової невиїзної перевірки, за наслідками якої були винесенні податкові повідомлення-рішення на підставі яких податковим органом заявлено вимогу про стягнення з неї податкового боргу.
Надаючи оцінку вказаному питанню, судова колегія враховує, що в межах розгляду справи №240/43708/21, щодо правомірності спірних податкових повідомлень-рішень, вже досліджувалось питання правомірності дій відповідача щодо призначення та проведення перевірки позивача.
При цьому, як на підставу для визнання протиправними спірних податкових повідомлень-рішень у позовній заяві ОСОБА_1 також посилалась лише на процедурні порушення призначення та проведення документальної позапланової невиїзної перевірки.
Зокрема, судом в межах справи №240/43708/21 було встановлено, що підставою проведення документальної позапланової невиїзної перевірки платника податків-фізичної особи ОСОБА_1 та відповідно винесення наказу від 26.01.2021 року №83-п був факт припинення реєстрації позивача як фізичної особи-підприємця.
Копію наказу від 26.01.2021 №83-п про проведення документальної позапланової перевірки та письмове повідомлення від 26.01.2021 №47/06-30-07-11 надіслано рекомендованим листом з повідомленням про вручення на податкову адресу ОСОБА_1 (№ поштового відправлення 1000311479729), яке було вручено 03.02.2021 особисто платнику податків, що підтверджено наявними у справі №240/43708/21 доказами.
Водночас, судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що на адресу позивача було відправлено запит від 28.01.2021 "Про надання інформації" та запит від 01.03.2021 «Про надання інформації та її документального підтвердження», які були направлені рекомендованим листом з повідомленням, однак повернені Укрпоштою на адресу відправника із інформацією про відсутність адресата за вказаною адресою, тобто вони належним чином вручені адресату. 
Таким чином, суд в межах справи №240/43708/21 прийняв рішення, яке набрало законної сили відповідно до постанови Сьомого апеляційного адміністративного суду від 19.02.2024 року, а в подальшому ОСОБА_1 в касаційному порядку не оскаржено, в якому дійшов висновку, що оскільки для проведення перевірки наявна підстава передбачена законом, уповноваженою особою контролюючого органу прийнято наказ, копію якого разом із повідомленням про проведення перевірки та вимогою про надання документів для проведення перевірки відповідач направив на адресу позивача рекомендованими листами з повідомленням, та які, в свою чергу, вважаються врученими позивачу належним чином, то перевірка призначена та проведена у повній відповідності до вимог ПК України.
Вказані обставини ОСОБА_1 не спростовані.
Відповідно до ч. 4 ст. 78 КАС України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, стосовно якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом.
Таким чином, колегія суддів резюмує, що апелянтом, відповідачем у справі, належних та достатніх доказів, які б підтвердили, що допущені контролюючим органом порушення порядку проведення перевірки вплинули на правильність висновків контролюючого органу за результатами такої перевірки, до суду не надано ні в межах даної справи, ні в межах розгляду справи №240/43708/21.
Враховуючи викладене вище, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що позовні вимоги про стягнення з ОСОБА_1 на користь держави податкової заборгованості у розмірі 1148695,26 грн. підлягають задоволенню.
Підсумовуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції при вирішенні даного публічно-правового спору правильно встановив фактичні обставини справи та надав їм належну правову оцінку, а доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та не дають правових підстав для скасування оскаржуваного судового рішення.
Колегія суддів звертає увагу, що згідно п. 41 висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо якості судових рішень обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а рішення або ухвалу суду – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального та процесуального права.
З огляду на викладене, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного рішення дотримано норми матеріального і процесуального права, а тому відсутні підстави для задоволення вимог апеляційної скарги. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 310, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Житомирського окружного адміністративного суду від 07 березня 2023 року - без змін.

Постанова суду набирає законної сили в порядку та в строки, передбачені ст. 325 КАС України. 

Головуючий	 	 	Біла Л.М.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Гонтарук В. М.    Матохнюк Д.Б.