П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/1418/24 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Михайлов О.О. 
Суддя-доповідач -  Полотнянко Ю.П.   
08 серпня 2024 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Полотнянка Ю.П. 
суддів:  Драчук Т. О.  Смілянця Е. С. , 

розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 березня 2024 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області, Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про визнання протиправним та скасування рішення, зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернулась в Хмельницький окружний адміністративний суд з позовною заявою до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області, Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області, в якій просив:
1. Визнати протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 14.12.2023 № 221350005279 про відмову у призначенні пенсії за віком.
2. Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу період навчання з 01.09.1981 по 26.04.1984 згідно диплома НОМЕР_1 виданого Костромським архітектурно-будівельним технікумом, періоди роботи з 03.12.1990 по 08.11.1998 згідно трудової книжки колгоспника № НОМЕР_2 , періоди роботи з 11.06.1984 по 02.02.1990, з 18.08.2003 по 15.09.2003, з 19.01.2004 по 14.10.2004 згідно трудової книжки НОМЕР_3 від 11.06.1984, та призначити ОСОБА_1 пенсію за віком з 12.12.2023.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 12.03.2024 позов задоволено.
Визнано протиправним та скасувати рішення Головного управління Пенсійного фонду України у Львівській області від 14.12.2023 № 221350005279 про відмову у призначенні пенсії за віком.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу період навчання з 01.09.1981 по 26.04.1984 згідно диплома НОМЕР_1 виданого Костромським архітектурно-будівельним технікумом, періоди роботи з 03.121990 по 08.11.1998 згідно трудової книжки колгоспника № НОМЕР_2 , періоди роботи з 11.06.1984 по 02.02.1990, з 18.08.2003 по 15.09.2003, з 19.01.2004 по 14.10.2004 згідно трудової книжки НОМЕР_3 від 11.06.1984.
Зобов`язано Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області призначити і виплатити ОСОБА_1 пенсію за віком з 27.11.2023.
Не погодившись з судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просить рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким у задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги апелянт посилається на неповне з`ясування судом першої інстанції обставин, що мають значення для розгляду справи, невідповідність висновків обставинам справи та порушення норм матеріального та процесуального права, які призвели до неправильного вирішення правового спору.
За правилами п.3 ч.1 ст.311 КАС України розгляд справи колегією суддів здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.
Як встановлено судом першої інстанції та підтверджується матеріалами справи, ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 12.12.2023 звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою про призначення пенсії за віком відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
За принципом екстериторіальності заяву ОСОБА_1 та додані до неї документи було розглянуто Головним управлінням Пенсійного фонду України в Львівській області та прийнято рішення №221350005279 від 14.12.2023, яким позивачу відмовлено в призначенні пенсії за віком у зв`язку з відсутністю необхідного стажу, передбаченого ст. 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування".
До страхового стажу позивача не зараховано періоди роботи:
-період навчання з 01.09.1981 по 26.04.1984 згідно диплома НОМЕР_1 виданого Костромським архітектурно-будівельним технікумом, періоди роботи з 03.12.1990 по 08.11.1998 згідно трудової книжки колгоспника № НОМЕР_2 , оскільки в свідоцтві про шлюб серія НОМЕР_4 від 28041992 ім"я заявниці зазначено " ОСОБА_2 ", що не відповідає паспорту, в якому ім`я записано " ОСОБА_2 ";
- періоди роботи з 11.06.1984 по 02.02.1990, з 18.08.2003 по 15.09.2003, з 19.01.2004 по 14.10.2004 згідно трудової книжки НОМЕР_3 від 11.06.1984, оскільки зміна прізвища з " ОСОБА_3 " на " ОСОБА_4 " не завірена належним чином.
Відповідно до рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області №221350005279 від 14.12.2023 страховий стаж позивача становить 21 рік 03 місяці 22 дні.
Не погоджуючись з такими діями відповідачів та вважаючи протиправним рішення про відмову в призначенні пенсії, позивач звернувся до суду з даним позовом.
Задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що період навчання з 01.09.1981 по 26.04.1984 згідно диплома НОМЕР_1 виданого Костромським архітектурно- будівельним технікумом, періоди роботи з 03.121990 по 08.11.1998 згідно трудової книжки колгоспника № НОМЕР_2 , періоди роботи з 11.06.1984 по 02.02.1990, з 18.08.2003 по 15.09.2003, з 19.01.2004 по 14.10.2004 згідно трудової книжки НОМЕР_3 від 11.06.1984, підлягають зарахуванню до стажу позивача, оскільки підтверджуються записами трудової книжки та дипломом, які містяться у матеріалах судової справи. 
Суд дійшов висновку, що рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області №221350005279 від 14.12.2023 необхідно визнати протиправним та скасувати.  урахуванням періодів роботи, які підлягають зарахуванню, загальний страховий стаж позивача (станом на дату звернення з заявою про призначення пенсії від 12.12.2023) становить більше 30 років, що є достатнім для призначення позивачу пенсії за віком.
Надаючи правову оцінку спірним правовідносинам, що виникли між сторонами та висновкам суду першої інстанції, колегія суддів враховує наступне.
Відповідно до частини першої статті 26 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" від 09.07.2003 №1058-ІV (далі - Закон №1058-ІV) особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше 15 років по 31 грудня 2017 року.
Починаючи з 1 січня 2018 року право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років мають особи за наявності страхового стажу, зокрема, з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.
Частиною 1 статті 24 Закон України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" встановлено, що страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок.
Страховий стаж обчислюється територіальними органами Пенсійного фонду відповідно до вимог цього Закону за даними, що містяться в системі персоніфікованого обліку, а за періоди до впровадження системи персоніфікованого обліку - на підставі документів та в порядку, визначеному законодавством, що діяло до набрання чинності цим Законом (частина 2 статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування").
Згідно зі статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" №1788-XII основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка.
Отже, законодавством встановлено пріоритетність записів у трудовій книжці перед відомостями про період роботи, що можуть міститися в інших документах.
Постановою Кабінету Міністрів України від 12.08.1993 за №637 затверджено Порядок підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній (далі - Порядок №637).
Пунктом 1 Порядку №637 передбачено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи за період до впровадження персоніфікованого обліку у системі загальнообов`язкового державного соціального страхування (далі - персоніфікований облік), є трудова книжка.
За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній стаж роботи встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами.
Документи можуть бути подані в електронному вигляді з накладенням електронного підпису, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису.
Документи, визначені цим Порядком, є підставою для внесення відомостей до частини персональної електронної облікової картки в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, що відображає трудову діяльність застрахованої особи, в тому числі за період до 1 січня 2004 року.
Відповідно до пункту 3 цього за відсутності трудової книжки, а також у випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження стажу роботи приймаються дані, наявні в реєстрі застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування, а також виписки або довідки, складені на основі даних, наявних в інформаційних (автоматизованих) та/або інформаційно-комунікаційних системах підприємств, установ, організацій, довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи.
Зі змісту рішення про відмову в призначенні пенсії №221350005279 від 14.12.2023, однією з підстав для відмови в її призначенні слугувало незарахування до страхового стажу позивачу періоду навчання з 01.09.1981 по 26.04.1984 згідно диплома НОМЕР_1 виданого Костромським архітектурно-будівельним технікумом, періоду роботи з 03.12.1990 по 08.11.1998 згідно трудової книжки колгоспника № НОМЕР_2 , оскільки в свідоцтві про шлюб серія НОМЕР_4 від 28041992 ім"я заявниці зазначено " ОСОБА_2 ", що не відповідає паспорту, в якому ім"я записано " ОСОБА_2 "; періоди роботи з 11.06.1984 по 02.02.1990, з 18.08.2003 по 15.09.2003, з 19.01.2004 по 14.10.2004 згідно трудової книжки НОМЕР_3 від 11.06.1984, оскільки зміна прізвища з " ОСОБА_3 " на " ОСОБА_4 " не завірена належним чином.
Надаючи оцінку апеляційної скарги відповідача колегія суддів зауважує, що неналежний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства не може бути підставою для позбавлення позивача його конституційного права на соціальний захист щодо вирішення питання про призначення пенсії.
Правова позиція щодо того, що недотримання правил ведення трудової книжки може мати негативні наслідки саме для особи, яка допустила такі порушення, а не для зазначеної у такій трудовій книжці особи, викладена в постанові Верховного Суду від 06.02.2018 по справі №677/277/17.
Працівник не відповідає за правильність записів у трудовій книжці та не повинен контролювати роботодавця щодо її заповнення. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у трудовій книжці.
Верховний Суд у постановах від 24.05.2018 у справі №490/12392/16-а та від 04.09.2018 у справі № 423/1881/17 вказав, що певні недоліки щодо заповнення трудової книжки не можуть бути підставою для неврахування відповідного періоду роботи для обрахунку стажу при призначенні пенсії.
Аналогічні висновки викладені в постанові Верховного Суду від 04 липня 2023 року у справі №580/4012/19, котрі враховані апеляційним судом в силу приписів частини п`ятої статті 242 КАС України в ході розгляду даної справи.
Трудовим законодавством України не передбачено обов`язку працівника здійснювати контроль за веденням обліку та заповнення роботодавцем, іншими органами трудової книжки, а тому працівник не може нести негативних наслідків порушення порядку заповнення його трудової книжки.
Суд звертає увагу, що підставою для призначення пенсії є відповідний стаж роботи, а не дотримання усіх формальних вимог при заповненні трудової книжки.
Отже, надаючи оцінку викладеному, суд зауважує, що трудова книжка є основним документом, що підтверджує стаж роботи, і лише у разі відсутності в ній відповідних записів та наявності неточностей, особа, що звертається за призначенням пенсії, на підтвердження стажу роботи, повинна надати інші документи.
Відповідно до записів трудової книжки позивача №868 від 03.12.1992:
- у період з 03.12.1990 по 08.11.1998 позивач працювала на посаді норміровником будівельної бригади;
Відповідно до записів трудової книжки позивача НОМЕР_3 від 11.06.1984:
- у період з 11.06.1984 по 02.02.1990 позивач працювала на посаді інженера виробничої групи при Краснослободському районному архітекторі;
- у період з 18.08.2003 по 15.09.2003 позивач працювала на посаді прибиральниці ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
- у період з 19.01.2004 по 14.10.2004 позивач отримувала допомогу по безробіттю.
Водночас, відповідачем не надано до суду доказів на підтвердження того, що відомості трудової книжки позивача містять неправдиві або недостовірні відомості.
Апеляційний суд також встановив те, що Костромський архітектурно-будівельний технікум видав позивачу диплом ЖТ № 354762, відповідно до якого позивач, в період з  01.09.1981 по 26.04.1984 навчалась в цьому технікумі.
Разом з тим, апеляційний суд зазначає, що невідповідність імені заявниці не викликає сумнівів, що диплом про освіту виданий позивачу, оскільки, в записі чітко, без виправлень, зазначено, що диплом видано позивачці.
При цьому у випадку виникнення сумніву щодо достовірності відомостей про умови роботи особи, яка претендує на отримання пенсії, чи правильності нарахування пенсії, згідно з частиною першою статті 101 Закону України “Про пенсійне забезпечення”, підпункту 5 пункту 6 Положення про Пенсійний Фонд України, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України органи, що призначають пенсії, вправі проводити перевірки, в тому числі, щодо достовірності відомостей, зазначених в уточнюючих довідках.
У спірному випадку пенсійним органом не було здійснено перевірку достовірності наданих позивачем відомостей про періоди трудової діяльності, хоча такі періоди трудової діяльності відображені в трудовій книжці, який є основним документом, що підтверджує трудовий стаж.
Отже: період навчання з 01.09.1981 по 26.04.1984 згідно диплома НОМЕР_1 виданого Костромським архітектурно- будівельним технікумом, періоди роботи з 03.121990 по 08.11.1998 згідно трудової книжки колгоспника № НОМЕР_2 , періоди роботи з 11.06.1984 по 02.02.1990, з 18.08.2003 по 15.09.2003, з 19.01.2004 по 14.10.2004 згідно трудової книжки НОМЕР_3 від 11.06.1984, підлягають зарахуванню до стажу позивача, оскільки підтверджуються записами трудової книжки та дипломом, які містяться у матеріалах судової справи.
Таким чином, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Львівській області №221350005279 від 14.12.2023 є протиправним.
З урахуванням періодів роботи, які підлягають зарахуванню, загальний страховий стаж позивача (станом на дату звернення з заявою про призначення пенсії від 12.12.2023) становить більше 30 років, що є достатнім для призначення позивачу пенсії за віком.
Враховуючи наведене, а також те, що позивач ( ІНФОРМАЦІЯ_1 ) досягла пенсійного віку 26.11.2023 та звернулась з заявою 12.12.2023 (тобто в межах трьох місяців з дня досягнення пенсійного віку), пенсія їй має бути призначена з 27.11.2023.
Щодо доводів апеляційної скарги Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області про те, що позовна вимога зобов`язального характеру є формою втручання в дискреційні повноваження відповідача та виходить за межі завдань адміністративного судочинства, колегія суддів вказує слідуюче.
На законодавчому рівні поняття "дискреційні повноваження" суб`єкта владних повноважень відсутнє. У судовій практиці сформовано позицію щодо поняття дискреційних повноважень, під якими слід розуміти такі повноваження, коли у межах, які визначені законом, адміністративний орган має можливість самостійно (на власний розсуд) вибирати один з кількох варіантів конкретного правомірного рішення. Водночас, повноваження державних органів не є дискреційними, коли є лише один правомірний та законно обґрунтований варіант поведінки суб`єкта владних повноважень. Тобто у разі настання визначених законодавством умов відповідач зобов`язаний вчинити конкретні дії і, якщо він їх не вчиняє, його можна зобов`язати до цього в судовому порядку.
Тобто, дискреційне повноваження може полягати у виборі діяти, чи не діяти, а якщо діяти, то у виборі варіанту рішення чи дії серед варіантів, що прямо або опосередковано закріплені у законі. Важливою ознакою такого вибору є те, що він здійснюється без необхідності узгодження варіанту вибору будь-ким.
У справі, що розглядається, повноваження пенсійного органу щодо призначення пенсії визначені Законом №1058-ІV.
Умови, за яких пенсійний орган відмовляє у призначенні пенсії, визначені законом. Якщо такі умови відсутні, пенсійний орган повинен призначити пенсію. Повноваження пенсійного органу та порядок їх реалізації передбачають лише один вид правомірної поведінки відповідного органу, за умови звернення особи з усіма необхідними для призначення пенсії документами, - призначити пенсію. За законом у цього органу немає вибору між декількома можливими правомірними рішеннями. Тому зазначені повноваження не є дискреційними.
Інші доводи та заперечення сторін висновків суду по суті заявлених позовних вимог не спростовують.
Оцінюючи позицію апелянтів, колегія суддів вважає, що обставини, наведені в апеляційній скарзі, були ретельно перевірені та проаналізовані судом першої інстанції та їм була надана належна правова оцінка. Жодних нових аргументів, які б доводили порушення судом першої інстанції норм матеріального або процесуального права при винесенні оскаржуваного рішення, у апеляційній скарзі не зазначено.
Таким чином, на думку колегії суддів апеляційної інстанції, суд першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку задоволення позовних вимог.
Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 315, 316 КАС України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення – без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 12 березня 2024 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з моменту прийняття та оскарженню не підлягає, крім випадків передбачених пп. "а"-"г" п.2 ч.5 ст. 328 КАС України. 

Головуючий	 	 	Полотнянко Ю.П.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Драчук Т. О.    Смілянець Е. С.