Справа № 128/3440/23
Провадження № 22-ц/801/1000/2024
Категорія: 101
Головуючий у суді 1-ї інстанції Саєнко О. Б.
Доповідач:Медвецький С. К.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2024 року	Справа № 128/3440/23	м. Вінниця	

Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого - Медвецького С. К. (суддя-доповідач),
суддів: Копаничук С. Г., Оніщука В. В.,
за участю секретаря судового засідання – Литвина С. С., 
учасники справи:
заявник – ОСОБА_1 ,
заінтересована особа – Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькій області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ),
розглянув у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 2 цивільну справу № 128/3440/23 за апеляційною скаргою адвоката Слізяк М. М. в інтересах ОСОБА_1 на ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 22 лютого 2024 року, постановлену у складі судді Саєнко О. Б., повний текст якої складено 15 березня 2024 року, 
встановив:
Короткий зміст позовних вимог
У вересні 2023 року адвокат Слізяк М. М. в інтересах ОСОБА_1 звернулася до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення, заінтересована особа – Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькій області.
Заява мотивована тим, що з 2005 року ОСОБА_1 перебувала у близьких відносинах з ОСОБА_2 ..
З 2011 року вони проживали однією сім`єю, як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу за адресою: АДРЕСА_1 . 
Від фактичних шлюбних стосунків у них є діти: син – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та донька – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Актові записи про народження дітей внесені з її слів, в порядку частини першої статті 135 СК України.
У жовтні 2022 року ОСОБА_2 мобілізовано до лав Збройних Сил України.
10 січня 2023 року між ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровано шлюб.
ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_2 загинув під час виконання завдання у складі Збройних Сил України.
За життя ОСОБА_2 визнавав себе батьком спільних з ОСОБА_1 дітей, піклувався про них, матеріально утримував та мав гарні стосунки.
Указує, що дружина та діти померлого мають право на оформлення пенсії у зв`язку з втратою годувальника та спадщину, яка відкрилась після смерті останнього.
Відтак встановити указаний факт в судовому порядку ОСОБА_1 необхідно для реалізації спадкових прав дітей, призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника та отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю батька. 
Посилаючись на ці обставини, адвокат Слізяк М. М. в інтересах ОСОБА_1 просила суд:
встановити факт, що ОСОБА_2 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_3 , є батьком ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
внести зміни до актового запису № 5 про народження дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , складеного Виконкомом Оленівської сільської ради Вінницького району Вінницької області, зазначивши у відомостях про батька дитини ОСОБА_3 – ОСОБА_2 , а також виправити прізвище дитини з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 », та по батькові дитини з « ОСОБА_7 » на « ОСОБА_8 » та видати нове свідоцтво про народження дитини;
внести зміни до актового запису № 04 про народження дитини ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , складеного Виконавчим комітетом Великокрушлинецької сільської ради Вінницького району Вінницької області, зазначивши у відомостях про батька дитини ОСОБА_4 – ОСОБА_2 , а також виправити прізвище дитини з « ОСОБА_5 » на « ОСОБА_6 » та видати нове свідоцтво про народження дитини.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Ухвалою Вінницького районного суду Вінницької області від 22 лютого 2024 року заяву залишено без розгляду.
Роз`яснено заявниці, що вона має право подати позов на загальних підставах.
Ухвала суду мотивована тим, що:
обов`язковою умовою розгляду заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, в порядку окремого провадження є те, що встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право;
встановлення факту батьківства у цій справі пов`язане з вирішенням спору про право, що виключає безспірність поданої заяви та її розгляд у порядку окремого провадження.
Короткий зміст вимог апеляційної скарги
У квітні адвокат Слізяк М. М. в інтересах ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на неповне з`ясування судом обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та направити справу для продовження розгляду до суду першої інстанції.
Рух справи в суді апеляційної інстанції
Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Вінницького апеляційного суду від 01 квітня 2024 року для розгляду цієї справи визначено склад колегії суддів: головуючий - суддя Медвецький С. К., судді: Копаничук С. Г., Оніщук В. В.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 03 квітня 2024 року відкрито апеляційне провадження у справі, надано заінтересованій особі строк на подання відзиву на апеляційну скаргу та витребувано матеріали цивільної справи з місцевого суду.
Ухвалою Вінницького апеляційного суду від 11 квітня 2024 року призначено справу до розгляду на 18 квітня 2024 року о 09:40 год з повідомленням сторін.
Аргументи учасників справи
Доводи особи, яка подала апеляційну скаргу
Апеляційна скарга мотивована тим, що:
судом першої інстанції не було досліджено усі обставини справи;
суд зробив припущення щодо наявності спору про право між спадкоємцями померлого ОСОБА_2 ;
доказів існування спору між спадкоємцями ОСОБА_2 матеріали справи не містять;
наявність спадкоємців не може бути самостійною підставою для залишення заяви без розгляду, без перевірки на предмет реальності;
суд не витребував докази на підтвердження наявності спору між спадкоємцями ОСОБА_2 ; 
поняття «спору про право» має розглядатися не суто технічно, йому слід надавати сутнісного, не формального значення.
Відзив на апеляційну скаргу впродовж встановленого судом строку не надходив.
Фактичні обставини справи, встановлені судом
Судом установлено, що ІНФОРМАЦІЯ_4 народився ОСОБА_3 , а ІНФОРМАЦІЯ_5 – ОСОБА_4 .
Згідно свідоцтв про народження серії НОМЕР_1 від 12 вересня 2006 року та серії НОМЕР_2 від 15 листопада 2012 року, батьками дітей указано: ОСОБА_9 – батько, ОСОБА_10 – мати.
З інформації Відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вінницькій області Управління державної реєстрації Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) № 5290-8.2-38 від 20 липня 2023 року слідує, що відомості про батька дитини до актового запису № 5 про народження ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та актового запису № 4 про народження ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , внесені відповідно до частини першої статті 135 Сімейного кодексу України.
Станом на день народження ОСОБА_11 та ОСОБА_4 їх мати ОСОБА_10 у зареєстрованому шлюбі не перебувала.
10 січня 2023 року між ОСОБА_2 та ОСОБА_10 укладено шлюб. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу – ОСОБА_6 .
Зі сповіщення сім`ї № 4088 від 29 травня 2023 року слідує, що 26 травня 2023 року в НВМКЦ «Головний військовий клінічний госпіталь» м. Київ Галунко Р. В., військовослужбовець НОМЕР_3 , помер, унаслідок отриманих поранень під час виконання обов`язків військової служби.
Відповідно до довідки Стадницького старостинського округу Вінницької міської ради № 366 від 20 червня 2023 року ОСОБА_2 був зареєстрований та постійно проживав на день смерті за адресою: АДРЕСА_1 . Разом з ним з 2011 року по теперішній час проживають: дружина – ОСОБА_1 , донька дружини – ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , син дружини – ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , донька дружини – ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .
Згідно облікової картки до військового квитка серії НОМЕР_4 у графі «сімейний стан» указано: співмешканка ОСОБА_13 , 1985 року народження, син – ОСОБА_14 , 2006 року народження, доньки: ОСОБА_15 , 2000 року народження, ОСОБА_15 , 2005 року народження, ОСОБА_16 , 2013 року народження.
Позиція суду апеляційної інстанції
Апеляційний суд у складі судової колегії, заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи і обговоривши підстави апеляційної скарги дійшов таких висновків.
Згідно з частиною третьою статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно до статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
За змістом частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права і з дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Указаним вимогам ухвала суду першої інстанції відповідає.
Згідно зі статтею 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Частиною першою статті 135 СК України встановлено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою.
Відповідно до частини першої статті 130 СК України у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу.
Передумовою звернення до суду з заявою про встановлення факту батьківства відповідно до частини першої статті 130 СК України є смерть того, батьківство кого встановлюється, або оголошення його померлим.
Юридичні факти – це обставини чи факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин.
Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження – це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.
Пунктом 5 частини другої статті 293 ЦПК України встановлено, що суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення.
Перелік фактів, що встановлюються судом при розгляді справи визначено частиною першою статті 315 ЦПК України, який не є вичерпним. 
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені у постановах Верховного Суду (частина четверта статті 263 ЦПК України).
У постанові Великої Палати Верховного Суду від 10 квітня 2019 року у справі № 320/948/18 зроблено висновок, що:
«у порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів.
Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, належать до юрисдикції суду за таких умов: факти, що підлягають встановленню, повинні мати юридичне значення, тобто від них мають залежати виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Для визначення юридичного характеру факту потрібно з`ясувати мету встановлення; встановлення факту не пов`язується з подальшим вирішенням спору про право. Якщо під час розгляду справи про встановлення факту заінтересованими особами буде заявлений спір про право або суд сам дійде висновку, що у цій справі встановлення факту пов`язане з необхідністю вирішення в судовому порядку спору про право, суд залишає заяву без розгляду і роз`яснює цим особам, що вони вправі подати позов на загальних підставах; заявник не має іншої можливості одержати чи відновити документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Для цього заявник разом з заявою про встановлення факту подає докази на підтвердження того, що до її пред`явлення він звертався до відповідних організацій за одержанням документа, який посвідчував би такий факт, але йому в цьому було відмовлено із зазначенням причин відмови (відсутність архіву, відсутність запису в актах цивільного стану тощо); чинним законодавством не передбачено іншого позасудового порядку встановлення юридичних фактів».
Суддя відмовляє в відкритті провадження у справі, якщо з заяви про встановлення факту, що має юридичне значення, вбачається спір про право, а якщо спір про право буде виявлений під час розгляду справи, - залишає заяву без розгляду (частина четверта статті 315 ЦПК України).
Справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, в разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження.
Якщо під час розгляду справи в порядку окремого провадження з`ясується, що має місце спір про право, суд залишає заяву без розгляду та роз`яснює заявникові, що він має право звернутися до суду з позовом на загальних підставах.
Тобто визначальною обставиною під час розгляду заяви про встановлення певних фактів у порядку окремого провадження є те, що встановлення такого факту не пов`язане з наступним вирішенням спору про право цивільне.
Під спором про право необхідно розуміти певний стан суб`єктивного права; спір є суть суперечності, конфлікт, протиборство сторін, спір поділяється на матеріальний і процесуальний. Таким чином, виключається під час розгляду справ у порядку окремого провадження існування спору про право, який пов`язаний з порушенням, оспорюванням або невизнанням, а також недоведенням наявності суб`єктивного права за умов, що є певні особи, які перешкоджають у реалізації такого права.
У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, зокрема, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав осіб; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право.
Аналогічні за змістом висновки викладені у постановах Верховного Суду від 07 листопада 2018 року у справі № 336/709/18-ц (провадження № 61-39374св18), від 15 квітня 2020 року у справі № 302/991/19 (провадження № 61-1128св20), від 27 серпня 2020 року у справі № 201/1935/20 (провадження № 61-8149св20), від 14 квітня 2021 року у справі № 205/2102/19 (провадження № 61-872св21), від 28 квітня 2021 року у справі № 520/19532/19 (провадження № 61-13709св20), від 30 червня 2023 року у справі № 490/1819/22 (провадження № 61-7230св23).
Звертаючись до суду з заявою у справі, яка переглядається в апеляційному порядку, адвокат Слізяк М. М. в інтересах ОСОБА_1 просила встановити факт батьківства ОСОБА_2 , який загинув ІНФОРМАЦІЯ_3 , щодо дітей ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матір`ю яких є ОСОБА_1 .
Метою встановлення такого факту стала необхідність оформлення спадкових прав дітей, як спадкоємців першої черги за законом, призначення пенсії у зв`язку з втратою годувальника та отримання одноразової грошової допомоги у зв`язку зі смертю батька.
Частиною п`ятою статті 17 Конституції України встановлено, що держава забезпечує соціальний захист громадян України, які перебувають на службі у Збройних Силах України та в інших військових формуваннях, а також членів їхніх сімей.
Відповідно до статті 46 Конституції України громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом.
Відповідно до частини першою статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога у разі загибелі (смерті), інвалідності або часткової втрати працездатності без встановлення інвалідності військовослужбовців, військовозобов`язаних та резервістів, які призвані на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори чи для проходження служби у військовому резерві, - гарантована державою виплата, що здійснюється особам, які згідно з цим Законом мають право на її отримання.
Згідно з пунктом першим частини другої статті 16 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» одноразова грошова допомога призначається і виплачується у разі загибелі (смерті) військовослужбовця під час виконання ним обов`язків військової служби або внаслідок захворювання, пов`язаного з виконанням ним обов`язків військової служби.
Статтею 16-1 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» встановлено, що у випадках, зазначених у підпунктах 1-3 пункту 2 статті 16 цього Закону, право на призначення та отримання одноразової грошової допомоги мають члени сім`ї, батьки та утриманці загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста.
Члени сім`ї та батьки загиблого (померлого) військовослужбовця, військовозобов`язаного або резервіста визначаються відповідно до Сімейного кодексу України, а утриманці - відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб».
Отже вимога заявника у цій справі пов`язана з доведенням наявності підстав як для оформлення спадкових прав після смерті ОСОБА_2 , так і для визнання (підтвердження) за дітьми певного соціально-правового статусу.
Згідно з положеннями статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Верховний Суд указує, що стандарт доказування є важливим елементом змагального процесу. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, то суд робить висновок про її недоведення.
Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (стаття 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 
Згідно облікової картки до військового квитка серії НОМЕР_4 військовослужбовця ОСОБА_2 у графі «Сімейний стан» указано про наявність в останнього чотирьох дітей: сина ОСОБА_14 , 2006 року народження, та доньок: ОСОБА_15 , 2000 року народження, ОСОБА_15 , 2005 року народження, ОСОБА_17 , 2013 року народження.
Відтак, під час розгляду справи установлено наявність щонайменше двох спадкоємців померлого ОСОБА_2 (доньки: ОСОБА_15 , 2000 року народження та ОСОБА_15 , 2005 року народження), а також можливість отримання ними одноразової грошової допомоги у зв`язку з загибеллю батька та оформлення їх спадкових справ.
У постанові Верховного Суду від 31 січня 2024 року у справі № 752/13549/22 (провадження № 61-10510св23) зроблено висновок, що:
«звернення до суду з заявою про встановлення факту батьківства відповідно до частини першої статті 130 СК України в порядку окремого провадження є належним способом вирішення питання щодо батьківства загиблого військовослужбовця, якщо особи, які також мають право на отримання одноразової грошової виплати, не заперечують проти встановлення такого факту і його встановлення не пов`язується з наступним вирішенням спору про право».
Доказів того, що особи, які також мають право на отримання одноразової грошової допомоги та оформлення спадщини, не заперечують проти встановлення факту батьківства ОСОБА_2 щодо дітей  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , матеріали справи не містять.
Отже у цій справі наявний спір про право, оскільки встановлення факту батьківства ОСОБА_2 щодо дітей  ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , автоматично породить їх право на певний соціально-правовий статус та спадкування, а також впливатиме на права й обов`язки уже існуючих спадкоємців. 
Установивши, що встановлення юридичного факту про який просить заявниця, породжуватиме певний правовий наслідок й впливатиме на права інших членів сім`ї померлого ОСОБА_2 , суд першої інстанції дійшов правильного висновку про наявність спору про право у цій справі, неможливість її розгляду у порядку окремого провадження та залишення заяви без розгляду на підставі частини четвертою статті 315 ЦПК України.
Наведені в апеляційній скарзі аргументи зводяться до незгоди з висновками суду першої інстанції стосовно встановлення обставин справи та тлумачення норм матеріального і процесуального права на свій розсуд, містять посилання на факти, що були предметом дослідження й оцінки судом, який їх обґрунтовано спростував. 
Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги
Апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги не є суттєвими, тому не дають підстав для висновку про порушення процесуального права або неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року.
Відповідно до статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Ураховуючи викладене, апеляційний суд вважає за необхідне залишити апеляційну скаргу без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції - без змін.
Щодо судових витрат
Відповідно до підпункту «в» пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, статті 141 ЦПК України суд розподіляє судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, то судові витрати сплачені у якості судового збору слід залишити за заявницею.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381 384 ЦПК України, Вінницький апеляційний суд у складі колегії суддів,
постановив:
Апеляційну скаргу адвоката Слізяк М. М. в інтересах ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Ухвалу Вінницького районного суду Вінницької області від 22 лютого 2024 року залишити без змін. 
Судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції залишити за заявницею. 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення до Верховного Суду.
Головуючий                                   Сергій МЕДВЕЦЬКИЙ 

судді:                                                       Світлана КОПАНИЧУК

Віталій ОНІЩУК