21.05.24
22-ц/812/832/24
Провадження № 22-ц/812/832/24 Суддя першої інстанції Ротар М.М.
Суддя-доповідач апеляційного суду Царюк Л.М.

П О С Т А Н О В А
Іменем України

21 травня 2024 року м. Миколаїв Справа № 473/6834/23
Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати в цивільних справах:
головуючого – Царюк Л.М.,
суддів – Базовкіної Т.М., Яворської Ж. М.,
при секретарі судового засідання – Лівшенку О.С.,
без участі учасників справи,
розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 , в інтересах якого діяв його представник – ОСОБА_2 , на рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 березня 2024 року, ухвалене під головуванням судді Ротар М.М., в залі судового засідання в м. Вознесенськ, за позовом ОСОБА_3 до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на дитину,

В С Т А Н О В И В:

11 грудня 2023 року ОСОБА_3 звернулась до суду з позовом до ОСОБА_1 про стягнення аліментів на утримання дитини.
Позовні вимоги обґрунтовувала тим, що 18 червня 2011 року між нею та відповідачем було укладено шлюб, який було розірвано рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 червня 2022 року.
Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Син проживає з матір`ю та перебуває на її утриманні. Коштів для достатнього забезпечення сина в позивача не вистачає.
Відповідач є приватним підприємцем, від виховання сина усувається, матеріально не допомагає. Аліменти на користь інших осіб з ОСОБА_5 не стягуються, він є повністю дієздатним.
Посилаючись на викладене ОСОБА_3 просила суд стягнути з ОСОБА_1 на її користь аліменти на утримання сина ОСОБА_6 , в твердій грошовій сумі у розмірі 8 000 грн, щомісячно. 
Рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 березня 2024 року позов задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_3 аліменти на утримання дитини – ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у твердій грошовій сумі у розмірі 6 000 грн, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду, а саме з 11 грудня 2023 року до досягнення дитиною повноліття.
Стягнуто з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 1 211 грн 20 коп.
Рішення суду мотивовано тим, що виходячи з рівності прав та обов`язків батьків щодо дитини по забезпеченню їй рівня життя, необхідного і достатнього для її нормального фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини у твердій грошовій сумі у розмірі 6 000 грн щомісячно, до досягнення дитиною повноліття.
Частково не погодившись з рішенням суду, ОСОБА_1 , в інтересах якого діяв його представник – ОСОБА_2 , подав апеляційну скаргу, де посилаючись на порушення судом норм матеріального та процесуального права, просив рішення суду змінити в частині визначення твердої грошової суми та визначити розмір аліментів в 4 000 грн.
Апеляційна скарга мотивована тим, що згідно статистичних даних за 2022 рік у Миколаївській області, середня заробітна плата складає 14 382 грн.
Він офіційно не працевлаштований. Заробляє на життя випадковими заробітками і його сукупний дохід в місяць становить приблизно 12 000-13 000 грн. При цьому він надає дитині і кошти і необхідні йому речі.
Встановлюючи суму аліментів в розмірі 6 000 грн, суд фактично одразу після винесення рішення ставить під загрозу існування відповідача, оскільки з зароблених коштів він має сплатити біля 4 000 грн комунальних платежів, 6 000 грн аліментів, і йому на місяць на проживання залишиться приблизно 2 000- 3 000 грн, яких не вистачить навіть на придбання їжі, не кажучи про придбання речей щоденного вжитку, як то засоби гігієни та інше.
За таких обставин вважає, що на сьогодні можливим є призначення аліментів в розмірі 4 000 грн.
На день розгляду справи відзиву на апеляційну скаргу від позивача не надходило.
Учасники справи в судове засідання не з`явилися про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. 21 травня 2024 року через засоби електронного зв`язку представник ОСОБА_1 – адвокат Лукіянчин І.П. надіслав заяву про розгляд справи без його участі. З урахуванням приписів частини 2 статті 373 ЦПК України апеляційний суд розглянув справу без участі учасників справи.
Заслухавши доповідь судді-доповідача, перевіривши матеріали справи та обговоривши доводи скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
За приписами частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Судом першої інстанції та матеріалами справи встановлено, що 18 червня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Вознесенську Вознесенського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області було зареєстровано шлюб між ОСОБА_1 та ОСОБА_7 , актовий запис № 80.
Шлюб між сторонами було розірвано рішенням Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 15 червня 2022 року.
Від шлюбу сторони мають сина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
Отже, між сторонами виникли правовідносини з утримання неповнолітньої дитини, стягнення аліментів на дитину за рішенням суду.
Відповідно до частин 1 та 2 статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 pоку, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 pоку № 789-ХІІ та набула чинності для України 27 вересня 1991 pоку, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Статтею 11 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Відповідно до статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі (частина 2 статті 181 СК України).
Згідно з частиною 2 статті 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток.
За умовами частин 1 та 2 статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини.
Згідно зі статтями 180,191 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову.
За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Частиною 2 статті 182 СК України встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини.
Положення статті 182 СК України зобов`язує суд при визначені розміру аліментів враховувати:
1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 
2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів;
3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;
3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;
3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;
4) інші обставини, що мають істотне значення. 
За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дитини мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. При цьому слід враховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їхній розмір. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не фігурує в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини.
Відповідач  оскаржує рішення суду щодо розміру стягнутих з нього  аліментів, вважаючи визначений судом розмір завеликим, таким, що позбавляє його можливості організувати відповідний свій життєвий рівень, посилаючись на ті обставини, що він ніде не працює, його дохід незначний складає 13 000-15 000 грн, його витрати крім іншого, пов`язані з орендою житла та сплатою комунальних послуг. 
З урахуванням обставин справи та наданих сторонами доказів, колегія суддів апеляційного суду вважає, що суд частково задовольняючи позовні вимоги належним чином врахував відносини сторін, фінансові можливості батька сплачувати аліменти в розміру, що визначений судом, а також обставини щодо особи платника аліментів, а саме те, що відповідач є працездатною особою, відсутність у останнього інших утриманців.
Також колегія суддів вважає, що відповідач, заперечуючи визначений судом першої інстанції розмір аліментів не надав ні суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції відповідних доказів за правилами статей 77-79 ЦПК України на підтвердження своїх доходів, а також витрат та їх розмір, проте це є процесуальним обов`язком відповідача. 
Водночас ОСОБА_3 в позові зазначала, що відповідач є фізичною особою підприємцем та має достатній дохід для сплати аліментів у твердій грошовій сумі у визначеною нею розмірі. Між тим, ОСОБА_1 , не погоджуючись з розміром визначених йому судом аліментів, не спростував доводів позивача щодо його працевлаштування та наявності доходів.
Аргументи апеляційної скарги про те, що відповідач добровільно надає матеріальну допомогу на утримання дитини, є неприйнятними, оскільки утримувати дитину це обов`язок батьків, розмір добровільної допомоги визначається самими батьками. 
Доводи апеляційної скарги про те, що суд першої інстанції не врахував при визначенні розміру аліментів статистичні дані щодо прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку не можуть бути взяті до уваги, оскільки наведені норми права, зокрема, приписи статті 182 СК України, не зобов`язують суд при визначені розміру аліментів враховувати статистичні дані.
З огляду на зазначене, апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції, правильно застосувавши наведенні вище положення СК України, на підставі доказів, поданих сторонами, виходячи із того, що відповідач є працездатним, не заперечує свого обов`язку щодо сплати аліментів на дитини, отримує нестабільний дохід, дійшов обґрунтованого висновку, що відповідач повинен сплачувати аліменти на неповнолітню дитину у розмірі 6 000 грн, що відповідає нормам закону та є достатнім для дитини відповідного віку, з урахуванням обов`язку обох батьків утримувати дитину.
З огляду на зазначене, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не можуть бути підставами для зміни рішення суду першої інстанції, оскільки зводяться до необхідності переоцінки доказів і встановлених на їх підставі обставин, з якими погоджується апеляційний суд.
Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення - без змін, якщо визнає, що рішення ухвалено з додержанням норм матеріального і процесуального права. 
Отже, апеляційна скарга задоволенню не підлягає, а оскаржуване рішення слід залишити без змін.
Згідно із підпунктом "в" пунктом 4 частини 1 статті 382 ЦПК України постанова суду апеляційної інстанції складається крім іншого, і з розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції.
Таким чином, встановлено дискреційне повноваження суду зазначити в резолютивній частині судового рішення про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції. Порядок розподілу судових витрат вирішується за правилами, встановленими в статтях 141-142 ЦПК України.
З огляду на висновок суду апеляційної інстанції про залишення апеляційної скарги без задоволення, судові витрати, понесені у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції, покладаються на заявника.
Керуючись статтями 375, 382 ЦПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якого діяв його представник – ОСОБА_2 , залишити без задоволення.
Рішення Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 27 березня 2024 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена у касаційному порядку відповідно до вимог статті 389 ЦПК України до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення її повного тексту.

Головуючий Л.М. Царюк

Судді: Т.М. Базовкіна

Ж.М. Яворська

Повний текст постанови складено 21 травня 2024 року.