УХВАЛА
 
20 березня 2024 року
м. Київ
 
справа № 522/20976/19
провадження № 61-11641 св 22
 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду:
 
судді-доповідача - Пророка В. В.,
суддів: Грушицького А. І., Литвиненко І. В., Петрова Є. В., Сердюка В. В.,
 
учасники справи:
позивач (за первісним позовом) -  ОСОБА_1 ,
відповідачі (за первісним позовом): ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приморська районна адміністрація Одеської міської ради, Одеська міська рада,
 
позивач (за зустрічним позовом) - ОСОБА_2 ,
відповідач (за зустрічним позовом) - ОСОБА_1 ,
треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приморська районна адміністрація Одеської міської ради, Одеська міська рада,
 
розглянув у порядку письмового провадження заяву ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення та заяву ОСОБА_5 , як представника ОСОБА_2 , про ухвалення додаткового судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_6 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приморська районна адміністрація Одеської міської ради, Одеська міська рада, про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, та визнання права користування житловим приміщенням та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Одеська міська рада, Приморська районна адміністрація Одеської міської ради, про виселення та вселення,
 
ВСТАНОВИВ:
 
1.       У грудні 2019 року ОСОБА_1 звернувся до суду із зазначеним позовом у якому просив визнати ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 такими, що втратили право користування кімнатою АДРЕСА_1 , визнати за ним право користування кімнатою АДРЕСА_1 .
 
2.       У квітні 2021 року ОСОБА_2 звернулася до суду із зустрічним позовом у якому просила виселити ОСОБА_1 з жилого приміщення кімнати АДРЕСА_1 , вселити ОСОБА_2 в жиле приміщення кімнати АДРЕСА_1 .
 
3.       Рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 30 вересня 2021 року, залишеним без змін постановою Одеського апеляційного суду від 15 листопада 2022 року, позов ОСОБА_1 залишено без задоволення, а зустрічний позов ОСОБА_2 задоволено. Виселено ОСОБА_1 з жилого приміщення кімнати АДРЕСА_1 . Вселено ОСОБА_2 в жиле приміщення кімнати № НОМЕР_1 сімейного гуртожитку, який знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 .
 
4.       Ухвалою Одеського апеляційного суду від 08 грудня 2022 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження у цій справі за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 30 вересня 2021 року, оскільки доводи, наведені в апеляційній скарзі ОСОБА_7 вже були предметом апеляційного розгляду за апеляційною скаргою ОСОБА_1 .
 
5.       У листопаді 2022 року ОСОБА_1 звернувся до Верховного Суду із касаційною скаргою на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 30 вересня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 15 листопада 2022 року, у якій, посилаючись на неправильне застосування судами попередніх інстанцій норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просив скасувати оскаржувані судові рішення та ухвалити нове рішення, яким його позов задовольнити, а у задоволенні зустрічного позову відмовити.
 
6.       У грудні 2022 року ОСОБА_7 звернулася до Верховного Суду із касаційною скаргою на ухвалу Одеського апеляційного суду від 08 грудня 2022 року, у якій просила скасувати оскаржуване судове рішення та направити справу до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття провадження у справі.
 
7.       Ухвалою Верховного Суду від 02 лютого 2023 року, серед іншого,  відкрите касаційне провадження у цій справі за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 30 вересня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 15 листопада 2022 року та витребувано матеріали справи з суду першої інстанції.
 
8.       Ухвалою Верховного Суду від 22 лютого 2023 року відкрите касаційне провадження у цій справі за касаційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 08 грудня 2022 року.
 
9.       Постановою Верховного Суду від 24 січня 2024 року касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 вересня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 15 листопада 2022 року - без змін. Касаційну скаргу ОСОБА_7 задоволено. Ухвалу Одеського апеляційного суду від 08 грудня 2022 року скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції.
 
10.   У лютому 2024 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_5 , як представника ОСОБА_2 , про ухвалення додаткового судового рішення у справі, яким вирішити питання про стягнення з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 понесені витрати на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 16 000,00 грн у зв`язку із розглядом справи у суді касаційної інстанції.
 
11.   Заява мотивована тим, що у своєму відзиві на касаційну скаргу ОСОБА_1 ОСОБА_5 , як представник ОСОБА_2 , просив Верховний Суд у випадку залишення касаційної скарги ОСОБА_1 без задоволення стягнути з нього на користь ОСОБА_2 понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, вказавши, що відповідно до попереднього розрахунку сума таких витрат становить 16 000,00 грн, що підтверджується відповідними доказами. А також зазначив, що у випадку понесення ОСОБА_2 додаткових витрат на професійну правничу допомогу остаточний розмір таких витрат та підтверджуючі документи будуть надані суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду.
 
12.   Оскільки додаткові витрати на професійну правничу допомогу ОСОБА_2 не здійснювалися остаточний розмір таких витрат, у зв`язку із розглядом справи в суді касаційної інстанції, складає 16 000,00 грн, що підтверджується відповідними документами.
 
13.   У лютому 2024 року до Верховного Суду надійшли пояснення ОСОБА_1 , зі змісту яких вбачається, що вони є клопотанням про зменшення витрат на оплату професійної правничої допомоги, у якому ОСОБА_1 просить відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_5 , як представника ОСОБА_2 , про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
 
14.   Обґрунтовуючи вказане клопотання ОСОБА_1 зазначає, що розмір заявлених витрат на професійну правничу понесених ОСОБА_2 у зв`язку із розглядом справи № 522/20976/19 в суді касаційної інстанції належним чином не доведений та не підтверджений належними документами. На думку ОСОБА_1 наданий адвокатом Ляхом І. Д. рахунок-фактура № 3 був сфальсифікований, а дата видачі адвокатом Ляхом І. Д. ордеру на надання правової допомоги ОСОБА_2 у Верховному Суду є незрозумілою.
 
15.   Крім цього, ОСОБА_1 також просить суд постановити окрему ухвалу відносно ОСОБА_5 у зв`язку із порушенням ним чинного законодавства та надіслати таку окрему ухвалу до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області для вирішення питання про притягнення адвоката Ляха І. Д. до дисциплінарної відповідальності.
 
16.   У лютому 2024 року до Верховного Суду надійшла відповідь ОСОБА_5 на вказане клопотання ОСОБА_1 про зменшення витрат на оплату професійної правничої допомоги у якій ОСОБА_5 вказує на необґрунтованість доводів ОСОБА_1 та просить задовольнити його заяву як представника ОСОБА_2 про стягнення з ОСОБА_1 на її користь понесених витрат на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 16 000,00 грн.
 
17.   Також у лютому 2024 року до Верховного Суду надійшла заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення, у якій заявник просить зупинити дію рішення Приморського районного суду міста Одеси від 30 вересня 2021 року до закінчення розгляду вказаної заяви ОСОБА_5 , як представника ОСОБА_2 , про ухвалення додаткового судового рішення.
 
18.   Обґрунтовуючи заяву ОСОБА_1 вказує на те, що разом із касаційною скаргою на рішення Приморського районного суду міста Одеси від 30 вересня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 15 листопада 2022 року ним до Верховного Суду подавалося клопотання про зупинення дії рішення Приморського районного суду міста Одеси від 30 вересня 2021 року, залишене без змін постановою Одеського апеляційного суду від 15 листопада 2022 року, до закінчення перегляду оскаржуваних судових рішень в касаційному порядку, проте Верховним Судом вказане клопотання не було розглянуте.
 
19.   Перевіривши матеріали цивільної справи та доводи вказаних заяв ОСОБА_5 , як представник ОСОБА_2 , та ОСОБА_1 колегія суддів дійшла висновку, про те що заява ОСОБА_5 про ухвалення додаткового судового рішення про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, понесених ОСОБА_2 у суді касаційної інстанції, а також заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення задоволенню не підлягають з огляду на таке.
 
Щодо заяви ОСОБА_5 , як представника ОСОБА_2 , про ухвалення додаткового судового рішення
 
20.   Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України)).
 
21.   Частина перша статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
 
22.   До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу (пункт 1 частини третьої цієї ж статті).
 
23.   Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (частина перша статті 141 ЦПК України).
 
24.   Згідно із частиною тринадцятою статті 141 ЦПК України якщо суд апеляційної чи касаційної інстанцій, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
 
25.   Оскільки Верховним Судом касаційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, а оскаржувані судові рішення - без змін, а касаційну скаргу ОСОБА_7 задоволено, ухвалу Одеського апеляційного суду від 08 грудня 2022 року скасовано, та направлено справу для продовження розгляду до суду апеляційної інстанції, розподіл судових витрат відповідно до статті 141 ЦПК України Верховним Судом не здійснюється на цьому етапі, та має бути здійснений за результатами остаточного вирішення справи.
 
26.   За наведених обставин не підлягає розгляду і клопотання ОСОБА_1 про постановлення окремої ухвали відносно адвоката Ляха І. Д. та надіслання такої окрему ухвалу до Кваліфікаційно-дисциплінарної комісії адвокатури Одеської області для вирішення питання про притягнення адвоката Ляха І. Д. до дисциплінарної відповідальності.
 
Щодо заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення
 
27.   Відповідно до частин першої та другої статті 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення, суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати, судом не вирішено питання про судові витрати, суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення.
 
28.   Суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскарженого рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку. Про зупинення виконання або зупинення дії судового рішення постановляється ухвала. Суд касаційної інстанції у постанові за результатами перегляду оскаржуваного судового рішення вирішує питання про поновлення його виконання (дії) (стаття 436 ЦПК України).
 
29.   Таким чином ухвалення додаткового судового рішення це засіб усунення неповноти судового рішення та забезпечення повного та всебічного розгляду справи шляхом процесуального виправлення недоліків, допущених судом.
 
30.   Разом із цим ЦПК України передбачає можливість зупинення Верховним Судом виконання (дії) оскаржуваного судового рішення лише до закінчення його перегляду в касаційному порядку та дає можливість ухвалити додаткове рішення виключно у випадку, якщо виконання (дію) оскаржуваного судового рішення Верховним Судом було зупинено до прийняття рішення по суті та при прийнятті такого рішення питання щодо його поновлення не було вирішене.
 
31.   Крім цього Верховним Судом розглядалося клопотання ОСОБА_1 про зупинення дії рішення Приморського районного суду міста Одеси від 30 вересня 2021 року, подане ним при зверненні до суду із касаційною скаргою та ухвалою Верховного Суду від 02 лютого 2023 року відмовлено у його задоволенні.
 
32.   Враховуючи викладене заява ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення задоволенню не підлягає.
 
Керуючись статтями 2, 137, 141, 246, 260 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду
 
УХВАЛИВ:
 
1.     Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_5 , як представника ОСОБА_2 , про ухвалення додаткового судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приморська районна адміністрація Одеської міської ради, Одеська міська рада, про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, та визнання права користування житловим приміщенням та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Одеська міська рада, Приморська районна адміністрація Одеської міської ради, про виселення та вселення, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 вересня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 15 листопада 2022 року та касаційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 08 грудня 2022 року.
 
2.     Відмовити у задоволенні заяви ОСОБА_1 про ухвалення додаткового судового рішення у справі за позовом ОСОБА_1 до ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Приморська районна адміністрація Одеської міської ради, Одеська міська рада, про визнання осіб такими, що втратили право на користування житловим приміщенням, та визнання права користування житловим приміщенням та зустрічним позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору: Одеська міська рада, Приморська районна адміністрація Одеської міської ради, про виселення та вселення, за касаційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 30 вересня 2021 року та постанову Одеського апеляційного суду від 15 листопада 2022 року та касаційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу Одеського апеляційного суду від 08 грудня 2022 року.
 
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання та оскарженню не підлягає.
 
Суддя-доповідач                                                             	В. В. Пророк  	
Судді	А. І. Грушицький  	
	І. В. Литвиненко	
 	 	
	Є. В. Петров  	
	В. В. Сердюк