Дата документу 23.05.2024 Справа № 336/3936/20

ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Є.У.№ 336/3936/20                                        Головуючий у 1 інстанції: Дмитрюк О.В.
№ 22-ц/807/832/24                                                Суддя-доповідач: Крилова О.В.

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня 2024 року        м. Запоріжжя

Запорізький апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:

головуючого:                Крилової О.В.
суддів:                Кухаря С.В.
                       Онищенко Е.А.
розглянув в порядку спрощеного письмового провадження без виклику учасників справи цивільну справу заапеляційною скаргою ОСОБА_1 , ОСОБА_2 на рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 січня 2024 року по цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Мрія» до ОСОБА_2 (третя особа з самостійними вимогами щодо предмету спору – ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору - Комунальне підприємство «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради) про стягнення заборгованості з оплати спожитих послуг, за позовом третьої особи з самостійними вимогами щодо предмету спору ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Мрія» (третя особа – ОСОБА_2 ) про захист прав споживача послуг та стягнення моральної шкоди,

ВСТАНОВИВ

В липні 2020 року ТОВ «Керуюча компанія «Мрія» звернулося до суду із позовом до  ОСОБА_2 (третя особа з самостійними вимогами щодо предмету спору – ОСОБА_1 , третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору - Комунальне підприємство «Запоріжремсервіс» Запорізької міської ради) про стягнення заборгованості з оплати спожитих послуг.

В обґрунтування позовних вимог зазначало, що 06.09.2017 р. між співвласниками багатоквартирного будинку, розташованого за адресою АДРЕСА_1 («Замовник») та ТОВ «Керуюча компанія «Мрія» («Управитель») було укладено договір № К-001 про надання послуг з управління багатоквартирним будинком. Даний договір було укладено на виконання Рішення Запорізької міської ради від 01.09.2017 р. № 520 «Про призначення управителів багатоквартирних будинків міста Запоріжжя», яким ТОВ «Керуюча компанія «Мрія» призначено управителем багатоквартирних будинків у м. Запоріжжі за об`єктом конкурсу (група будинків) № 1. У відповідності до п. 7 Рішення, інформацію про Управителя було доведено до відома співвласників будинку шляхом розміщення на офіційному веб-сайті Запорізької міської ради та на інформаційному стенді будинку.
Згідно п. 18 цього ж Договору, він набрав чинності з моменту його підписання і діє до 05.09.2018 р. Надання послуг в рамках дії договору було розпочато з 01.11.2017 р. В силу приписів ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», а саме п. 6 ст. 11 договір вважається продовженим на наступний однорічний строк, якщо за один місяць до закінчення строку дії жодна із сторін не повідомить письмово іншу сторону про відмову від договору. Тож, на момент звернення до суду з позовом договір є чинним.
Згідно умов вказаного договору Управитель – ТОВ «Керуюча компанія «Мрія» зобов`язалося надавати Замовнику послуги з управління будинком та об`єктів благоустрою, що розташовані на прибудинкових територіях для забезпечення їх сталого функціонування відповідно до цільового призначення, збереження їх споживчих властивостей та організації забезпечення потреби власників (співвласників, орендарів, наймачів) окремих житлових і нежитлових приміщень у своєчасному отриманні житлово-комунальних послуг відповідної якості, а Замовник, в свою чергу, надав право Управителю відраховувати належну йому плату від загальної суми оплати за житлово-комунальні послуги, а також відшкодовувати здійснені ним необхідні витрати, пов`язані з управлінням об`єктом.
При цьому, сторони договору погодились, що Замовник сплачує за надані послуги щомісяця додатково до встановленого тарифу на послуги для житлових та нежитлових приміщень, розташованих на 2 та вище поверхах будівлі 8,01 грн. на місяць за 1 кв.м. загальної площі житлового (або нежитлового) приміщення у Об`єкті, яке перебуває у власності або користуванні кожного зі співвласників.
Відповідач є власником квартири АДРЕСА_2 , загальна площа якої становить 43,58 кв.м. 
У зв`язку з неналежним виконанням відповідачем зобов`язань з оплати отриманих послуг, за період з 01 листопада 2017 р. по вересень 2020 р. утворилась заборгованість в розмірі 10503,84 грн..

Посилаючись на вищезазначене просило суд, стягнути з відповідача на свою користь заборгованість в розмірі 10503,84 грн..

В березні 2023 року  ОСОБА_1 звернулася до суду із позовом до ТОВ «Керуюча компанія «Мрія» (третя особа – ОСОБА_2 ) про захист прав споживача послуг та стягнення моральної шкоди.

В обґрунтування позовних вимог зазначала, що ухвалою суду від 25.05.2021 р. її залучено до участі у справі, як третю особу. Первісний позов не визнає, на протязі 2017-2021 р.р. вона зверталась до позивача з пропозицією внести у відповідні облікові документи підприємства відомості про відсутність заборгованості за ненадані їй, як споживачу, комунальні послуги з управління багатоквартирним будинком. 
ТОВ «КК «Мрія», як виконавець комунальних послуг, на забезпечила своєчасність надання, безперервність і відповідну якість комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договорів про їх надання.
ОСОБА_3 , як заступник голови Запорізької міської ради, вчиняючи 06.09.2017 р. дії, спрямовані на укладення договору «Про надання послуг з управління багатоквартирним будинком» № К-001 від імені співвласників багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично вчинив правочин з перевищенням наданих йому повноважень.
Співвласники багатоквартирного будинку неодноразово звертали увагу на фактичне самоусунення ТОВ «КК «Мрія» від надання якісних послуг, за які управитель надсилав необґрунтовані розрахунки.

Посилаючись на вищезазначене просила суд, стягнути з ТОВ «КК «Мрія» завдану, їй як споживачу послуг, моральну шкоду в сумі 5000 грн.

Рішенням Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 січня 2024 року позов ТОВ «Керуюча компанія «Мрія» задоволено, в задоволенні позову третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору ОСОБА_1 відмовлено.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ТОВ «Керуюча компанія «Мрія» заборгованість з оплати спожитих послуг в сумі 10503,84 грн.
Стягнуто ОСОБА_2 на користь ТОВ «Керуюча компанія «Мрія» судовий збір 1891 грн.

Не погоджуючись із зазначеним рішенням суду  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 подали апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом норм матеріального та процесуального права просить рішення суду першої інстанції скасувати та ухвалити нове, яким первісний позов ТОВ «Керуюча компанія «Мрія» залишити без задоволення, позов ОСОБА_1 задовольнити в повному обсязі.
В обґрунтування скарги апелянти посилалися на те, що позовні вимоги є сумнівними та не коректними, а відмова у позові третьої особи є немотивованою.

Позивач своїм правом, передбаченим ст. 360 ЦПК України, на подання відзиву на апеляційну скаргу не скористався, що в силу ч. 3 цієї статті не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції. 

Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України, у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.
Згідно із частиною тринадцятою статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Зважаючи на те, що справа є малозначною, її розгляд здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.

Перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції та обставини справи в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно зі статтею 367 ЦПК України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.

Відповідно до пункту першого частини першої статті 374 ЦПК України, суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення.
Відповідно до статті 375 ЦПК України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.

Судом першої інстанції встановлено, що на підставі п. 1 рішення Виконавчого комітету Запорізької міської ради № 520 від 01.09.2017 «Про призначення управителів багатоквартирних будинків міста Запоріжжя», ТОВ «Керуюча компанія «Мрія» призначено управителем багатоквартирних будинків у м. Запоріжжі, за об`єктом конкурсу (група будинків) АДРЕСА_3 (в тому числі щодо будинку АДРЕСА_4 ).
Пунктом 5 рішення Виконавчого комітету Запорізької міської ради №520 від 01.09.2017 доручено Департаменту правового забезпечення Запорізької міської ради спільно з Департаментом з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради підготувати проект договору з надання послуг з управління багатоквартирними будинками м. Запоріжжя, що має бути укладений від імені власників багатоквартирних будинків з переможцями конкурсу уповноваженою особою виконавчого комітету Запорізької міської ради, строком на один рік, з обов`язком управителя розпочати надання послуг з управління багатоквартирними будинкам з 01.11.2017 року.
Уповноважено заступника міського голови з питань діяльності виконавчих органів ради ОСОБА_3 укласти договір з надання послуг з управління багатоквартирними будинками м. Запоріжжя від імені власників багатоквартирних будинків з переможцями конкурсу (п. 6 вказаного рішення).
Пунктом 7 вказаного рішення на Департамент з управління житлово-комунальним господарством Запорізької міської ради покладено забезпечення доведення до відома співвласників багатоквартирних будинків інформації про управителя, з яким укладено договір, шляхом офіційного розміщення на веб-сайті Запорізької міської влади та в кожному конкретному будинку (на прибудинковій території), зокрема на інформаційних стендах у під`їздах будинків та біля них, відповідного оголошення, що має нести інформацію про повне найменування управителя, його контактні телефони, номер та дату укладання договору, ціну послуги.
06.09.2017 між співвласниками багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_5 від імені яких діє Заступник голови Запорізької міської ради з питань діяльності виконавчих органів ради Бородай О.М., який уповноважений на укладення цього договору рішенням виконавчого комітету Запорізької міської ради від 01.09.2017 № 520, згідно із Законом України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», надалі іменовані – «Замовник», з однієї сторони, та Товариством з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Мрія» в особі генерального директора ОСОБА_4 надалі іменується – «Управитель», був укладений договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком № К-001, далі Договір (а.с.8-10).
Відповідно до п. 1-4 Договору Управитель зобов`язується надавати замовникові послуги з управління будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд та об`єктів благоустрою, що розташовані на прибудинкових територіях (далі – об`єкт), для забезпечення його сталого функціонування відповідно до цільового призначення, збереження його споживчих властивостей та організації забезпечення потреби власників, співвласників, наймачів, орендарів окремих житлових і нежитлових приміщень (далі – мешканці об`єкта) у своєчасному отриманні житлово-комунальних послуг відповідної якості (далі – послуги), а замовник надає право управителю відраховувати належну йому плату від загальної суми оплати за житлово-комунальні послуги, а також відшкодовувати здійснені ним необхідні витрати, пов`язані з управлінням об`єктом, у разі, коли управитель отримав на такі витрати письмову згоду замовника. Загальні відомості про об`єкт зазначаються в додатку 1 до цього договору, який є його невід`ємною частиною. В управління передається майно об`єкта, що належить власникам (співвласникам) окремих приміщень на праві спільної власності. У разі коли згідно з договором управителю доручається виконання не всіх функцій з управління об`єктом, решту функцій замовник виконує самостійно.
Умовами п. 5 Договору сторони погодилися, що замовник сплачує за надані управителем послуги щомісяця додатково до встановленого тарифу на житлово-комунальні послуги для житлових та нежитлових приміщень на 1 поверсі: 8,01 гривень на місяць за 1 квадратний метр загальної площі житлового або нежитлового приміщення у Об`єкті, яке перебуває у власності або користуванні кожного зі Співвласників, у тому числі: 1) за утримання та інші складові послуги, - 7,28 грн./м.кв.; 2) винагорода Управителеві – 0,73 грн./м.кв. Для житлових та нежитлових приміщень на 2 та вище поверхах: 8,01 гривень на місяць за 1 квадратний метр загальної площі житлового або нежитлового приміщення у Об`єкті, яке перебуває у власності або у користуванні кожного зі Співвласників, у тому числі: 1) за утримання та інші складові послуги, - _____ грн./м.кв.; 2) винагорода Управителеві – 0,73 грн./м.кв.
Згідно із п. 6, 7 Договору вартість послуги управителя може бути змінена шляхом укладення відповідного договору у разі високоякісного надання послуги з управління об`єктом, вжиття дієвих заходів з енергозбереження та виконання інших заходів щодо поліпшення споживчих властивостей об`єкта, а також в інший спосіб за домовленістю сторін. Вартість та порядок оплати додаткових послуг управителя визначається за погодженням сторін та оформляється додатковими договорами, які є невід`ємною частиною цього договору.
Умовами п.п. 1 п. 8 Договору передбачений обов`язок Замовника передати протягом місяця після укладення цього договору об`єкт в управління та необхідну достовірну документацію в повному обсязі з оформленим актом прийняття-передачі об`єкта в управління з управління (з балансу) згідно з додатком 1 (далі – акт прийняття-передачі об`єкта).
Підпунктом 1 п. 10 Договору передбачений обов`язок Управителя прийняти протягом місяця об`єкт в управління та необхідну достовірну документацію в повному обсязі з оформленням акта прийняття-передачі об`єкта (додаток 1).
Відповідно до п.п. 7 п. 11 Договору Управитель має право отримувати на поточний банківський рахунок плату від мешканців об`єкта за надані житлово-комунальні послуги.
Згідно із п. 18 Договору цей договір набирає чинності з дня його підписання і діє до 05.09.2018 року.
Пунктом 23 Договору визначено, що правовідносини, що виникають у зв`язку з виконанням умов цього договору і не врегульовані ним, регулюються відповідно до законодавства.
В матеріалах справи міститься акт прийняття-передачі об`єкта в управління з управління (з балансу) (додаток 1 до договору), відповідно до якого об`єкт за адресою: вул. 8 Березня, 66 передається з управління (з балансу) КП «Наше місто» в управління ТОВ «Керуюча компанія «Мрія» (а.с.11). Вказаний акт підписаний представниками організації, яка передавала з управління, а також представниками замовника та управителя.
Матеріали справи свідчать, що відповідач є власником квартири АДРЕСА_6 , загальна площа якої становить 43,58 кв.м. (а.с.7).
Співвласникам багатоквартирного будинку було надано послугу з управління будинком у період з 01 листопада 2017 року по 30 вересня 2021 року, але відповідач оплату за надані послуги не здійснила, внаслідок чого виникла заборгованість за вказаний період у розмірі 10503,84 грн.
На підтвердження вказаного розміру заборгованості позивачем надано розрахунок (а.с.6, 40). 

Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив із того, що позивач довів суду факт невиконання в повному обсязі з боку відповідача своїх зобов`язань за Договором, а саме не здійснення останньою оплати за надані послуги, а наявність боргу в сумі 10503,84 грн. підтверджується наявними у справі доказами. 
Відмовляючи у задоволенні позову третьої особи, суд першої інстанції виходив з того, що третьою особою та відповідачем не надано суду належних доказів ненадання послуги з управління будинком АДРЕСА_4 та/або надання в неповному обсязі та неналежної якості (складеного належним чином акту-претензії, його направлення управителю, сповіщення управителя про необхідність проведення перевірки якості послуг, що надаються, тощо). Наведене вище є підставою для відмови в задоволенні про захист прав споживачів та стягнення моральної шкоди, як похідної від первісної вимоги, через його недоведеність. 

Із вказаними висновками суду першої інстанції колегія суддів апеляційного суду погоджується, виходячи з наступного.

Спір в даній справі виник у зв`язку з виконанням умов договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком. 
Укладений договір є підставою для виникнення у його сторін зобов`язань, згідно зі статтями 11, 202, 509 ЦК України і відповідно до ст. 629 ЦК України є обов`язковим для виконання сторонами. 
Сторони досягли згоди щодо всіх істотних умов відносно цього типу договору, встановили його предмет, визначили ціну, розмір і форму оплати послуг, а тому в розумінні вимог ст. ст. 638, 639, 901, 903 ЦК України договір вважається укладеним.

Частиною 1 ст. 901 ЦК України передбачено, що за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Приписами ч. 1 ст. 903 ЦК України визначено, що якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.

Звертаючись із позовом до суду, позивач послався на положення ст. ст. 1, 5, 8, 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. ст. 7, 11, 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку та ст. ст. 525, 526, 360 ЦК України.

Закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» № 417-VIII від 14.05.2015 (далі – Закон № 417-VIII) визначає особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, регулює правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління.
Статтею 1 Закону № 417-VIII визначено терміни: 1) багатоквартирний будинок - житловий будинок, в якому розташовано три чи більше квартири. У багатоквартирному будинку можуть також бути розташовані нежитлові приміщення, які є самостійними об`єктами нерухомого майна; 2) допоміжні приміщення багатоквартирного будинку - приміщення, призначені для забезпечення експлуатації будинку та побутового обслуговування його мешканців (колясочні, комори, сміттєкамери, горища, підвали, шахти і машинні відділення ліфтів, вентиляційні камери та інші підсобні і технічні приміщення); 3) нежитлове приміщення - ізольоване приміщення в багатоквартирному будинку, що не належить до житлового фонду і є самостійним об`єктом нерухомого майна; 4) прибудинкова територія - територія навколо багатоквартирного будинку, визначена на підставі відповідної містобудівної та землевпорядної документації, у межах земельної ділянки, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди, що необхідна для обслуговування багатоквартирного будинку та задоволення житлових, соціальних і побутових потреб власників (співвласників та наймачів (орендарів) квартир, а також нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку; 5) співвласник багатоквартирного будинку (далі - співвласник) - власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку; 6) спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія; 7) управитель багатоквартирного будинку (далі - управитель) - фізична особа - підприємець або юридична особа - суб`єкт підприємницької діяльності, яка за договором із співвласниками забезпечує належне утримання та ремонт спільного майна багатоквартирного будинку і прибудинкової території та належні умови проживання і задоволення господарсько-побутових потреб; 8) управління багатоквартирним будинком - вчинення співвласниками багатоквартирного будинку дій щодо реалізації прав та виконання обов`язків співвласників, пов`язаних з володінням, користуванням і розпорядженням спільним майном багатоквартирного будинку; 9) частка співвласника - частка, яку становить площа квартири та/або нежитлового приміщення співвласника у загальній площі всіх квартир та нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку.
Згідно із ч.ч. 1, 2 ст. 4 Закону № 417-VIII, власниками квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку можуть бути фізичні та юридичні особи, територіальні громади, держава. Власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку.
Відповідно до ч. 1, 2 ст. 7 Закону № 417-VIII співвласники зобов`язані: 1) забезпечувати належне утримання та належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку; 2) забезпечувати технічне обслуговування та у разі необхідності проведення поточного і капітального ремонту спільного майна багатоквартирного будинку; 4) додержуватися вимог правил утримання багатоквартирного будинку і прибудинкової території, правил пожежної безпеки, санітарних норм; 5) виконувати рішення зборів співвласників; 6) забезпечувати додержання вимог житлового і містобудівного законодавства щодо проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення приміщень або їх частин; 10) своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника.
Відповідно до ч. 2 ст. 8 Закону № 417-VIII обсяг зобов`язань та відповідальності кожного співвласника за договором, який є обов`язковим для всіх співвласників, визначається пропорційно до його частки співвласника. Співвласник звільняється від відповідальності за договором, який є обов`язковим для всіх співвласників, якщо доведе, що належним чином виконав відповідні обов`язки співвласника.
Частиною 1 ст. 9 Закону № 417-VIII встановлено, що управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками. За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об`єднань співвласників багатоквартирного будинку).
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 11 Закону № 417-VIII, управління багатоквартирним будинком управителем здійснюється на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком. Вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за згодою сторін та зазначається у договорі з управителем.
Частиною 6 ст. 11 Закону № 417-VIII встановлено, що договір з управителем укладається строком на один рік. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово іншу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на наступний однорічний строк. До договорів, предметом яких не є управління багатоквартирним будинком, передбачене частиною шостою цієї статті, обмеження щодо строку договору не застосовується.
Згідно із п. 5 ст. 13 Прикінцеві та перехідні положення Закону № 417-VIII, у разі якщо протягом одного року з дати набрання чинності цим Законом співвласники багатоквартирного будинку, в якому не створено об`єднання співвласників, не прийняли рішення про форму управління багатоквартирним будинком, управління таким будинком здійснюється управителем, який призначається на конкурсних засадах виконавчим органом місцевої ради, на території якої розташований багатоквартирний будинок. У такому разі ціна послуги з управління багатоквартирним будинком визначається за результатами конкурсу, який проводиться в порядку, встановленому центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної житлової політики і політики у сфері житлово-комунального господарства, а договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком строком на один рік від імені співвласників підписує уповноважена особа виконавчого органу відповідної місцевої ради, за рішенням якого призначено управителя. Якщо за один місяць до закінчення зазначеного строку жодна із сторін не повідомить письмово другу сторону про відмову від договору, договір вважається продовженим на черговий однорічний строк.

Як вірно зазначив суд першої інстанції, співвласниками багатоквартирного будинку АДРЕСА_4 , однією із яких є й відповідач, у період за який стягується заборгованість, не було створено об`єднання співвласників та не прийнято рішення про форму управління будинком. Тому відповідно до п. 5 ст. 13 Прикінцеві та перехідні положення Закону України «Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку» Виконавчим комітетом Запорізької міської ради було проведено конкурс з призначення управителя багатоквартирного будинку, за яким було визначено управителя – ТОВ «Керуюча компанія «Мрія» та ціна послуги, наслідком чого стало укладання договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком № К-001 від 06.09.2017. При цьому, вказаний договір відповідно до вимог Закону № 417-VIII, укладено від імені співвласників. Даний договір є правомірним (ст.204 ЦК України).

Частиною 1 ст. 204 ЦК України визначено, що правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.

Доказів визнання недійсним договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком № К-001 від 06.09.2017, або доказів його розірвання, чи доказів відмови від виконання цього договору його сторонами в процесі розгляду справи не надано.
Відтак, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що в силу приписів п. 5 ст.13 Прикінцевих та перехідних положень Закону № 417-VIII договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком № К-001 від 06.09.2017 є чинним станом на час розгляду даної справи судом.

Відповідач, як власник квартири, у відповідності до ч. 4 ст. 319, ст. 322 ЦК України зобов`язана утримувати належне їй майно та нести витрати, необхідні для збереження майна, та вживати всіх заходів, пов`язаних із забезпеченням належного стану майна. Вказані норми встановлюють презумпцію обов`язку власника нести всі витрати, пов`язані з утриманням належного йому майна. Такий обов`язок власника є похідним від належних йому як абсолютному володарю правомочностей володіння, користування та розпорядження майном.

Пунктом 5 договору № К-001 від 06.09.2017 передбачено, що замовник сплачує за надані управителем послуги щомісяця додатково до встановленого тарифу на житлово-комунальні послуги для житлових та нежитлових приміщень на 1 поверсі: 8,01 гривень на місяць за 1 квадратний метр загальної площі житлового або нежитлового приміщення у Об`єкті, яке перебуває у власності або користування кожного зі Співвласників, у тому числі: 1) за утримання та інші складові послуги, - 7,28 грн./м.кв.; 2) винагорода Управителеві – 0,73 грн./м.кв.
Тому суд вірно виснував, що відповідач є власником житлового приміщення квартири АДРЕСА_7 площею 43,58 кв.м., відтак як співвласник остання зобов`язана здійснювати оплату послуг Управителя, як вказано в п. 5 договору № К-001 від 06.09.2017, тобто щомісячно сплачувати по 349,08 грн. (8,01 грн. х 43,58 кв.м.). За період з 01.11.2017 по вересень 2020 включно відповідач повинна була сплатити 10503,84 грн.

Частиною 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII від 09.11.2017 (редакція Закону чинна станом на 09.11.2017) визначено, що споживач здійснює оплату за спожиті комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.
Частиною 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII в редакції, чинній станом на період з грудня 2017 по вересень 2020 визначено, що споживач здійснює оплату за спожиті комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний сплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.

Так, умовами пункту 5 договору № К-001 від 06.09.2017 визначено, що замовник сплачує за надані управителем послуги щомісяця.
Отже, правильним є висновок суду про те, що в договорі № К-001 від 06.09.2017 передбачений строк оплати послуг.

Згідно із ч. 3 ст. 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком.

Статтею 360 Цивільного кодексу України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів) а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.

Статтею 629 ЦК України передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною 1 статті 530 ЦК України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін).
Частиною першою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. 
Відповідно до ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. 

Колегія суддів погоджується із тим, що позивач довів суду факт невиконання в повному обсязі з боку відповідача своїх зобов`язань за Договором, а саме не здійснення останньою оплати за надані послуги, а наявність боргу в сумі 10503,84 грн. підтверджується наявними у справі доказами. 
За таких обставин, суд дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Керуюча компанія «Мрія» до ОСОБА_2 про стягнення заборгованості з оплати послуг з управління багатоквартирним будинком в сумі 10503,84 грн. обґрунтовані та підлягають задоволенню.

Вирішуючи позов третьої особи, яка заявила самостійні вимоги щодо предмету спору, суд керувався наступним.

ОСОБА_1 , звертаючись до суду з позовом про захист прав споживача та стягнення моральної шкоди, зазначила, що вона є користувачем послуг, які повинні були надаватись, але не надавались позивачем, оскільки зареєстрована та мешкає в квартирі АДРЕСА_2 .
Фактичне невиконання управителем ТОВ «КК «Мрія» своїх обов`язків є підставою для захисту її права, як споживача послуг, та звільняє її, як і власника квартири ОСОБА_2 , від обов`язку оплати таких послуг.
Постановою КМУ № 1145 від 27.12.2018 р. затверджено «Порядок проведення перевірки відповідності якості надання деяких комунальних послуг та послуг з управління багатоквартирним будинком параметрам, передбаченим договором про надання відповідних послуг».
Вказаним Порядком визначено механізм проведення перевірки та оформлення акту-претензії щодо якості та/або обсягу житлово-комунальної послуги. В тому числі п.4 Порядку визначено, що для проведення перевірки відповідності якості надання комунальних послуг або послуг з управління багатоквартирним будинком параметрам, передбаченим договором про надання відповідних послуг, споживач звертається до виконавця комунальної послуги або управителя багатоквартирного будинку в усній формі особисто, за допомогою телефонного зв`язку або в письмовій формі за поштовою або електронною адресою, що зазначена в договорі про надання відповідних послуг, з претензією про невідповідність кількісних та/або якісних показників послуг (п.5).
У разі необхідності проведення перевірки відповідності якості надання комунальних послуг або послуг з управління багатоквартирним будинком споживач зобов`язаний забезпечити виконавцю комунальної послуги (його представнику) або управителю багатоквартирного будинку доступ до житла, іншого належного такому споживачу об`єкта нерухомого майна у порядку, передбаченому статтею 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». За результатами перевірки складається акт-претензія за формою згідно з додатком (п.7 Порядку).
У разі неприбуття виконавця комунальної послуги (його представника) або управителя багатоквартирного будинку в установлений договором про надання відповідних послуг строк для проведення перевірки відповідності якості надання комунальних послуг або послуг з управління багатоквартирним будинком параметрам, передбаченим зазначеним договором, чи необґрунтованої відмови від підписання акта-претензії такий акт вважається дійсним, якщо він підписаний споживачем та не менше як двома іншими споживачами відповідної послуги, які проживають у сусідніх будівлях (у приміщеннях – у разі, коли послуга надається у багатоквартирному будинку). Акт-претензія надсилається виконавцю комунальної послуги або управителю багатоквартирного будинку рекомендованим листом (п.10 Порядку).

Правильними є висновки суду про те, що третьою особою та відповідачем не надано суду належних доказів ненадання послуги з управління будинком АДРЕСА_4 та/або надання в неповному обсязі та неналежної якості (складеного належним чином акту-претензії, його направлення управителю, сповіщення управителя про необхідність проведення перевірки якості послуг, що надаються, тощо).
Надані позивачем за клопотанням представника третьої особи письмові докази (т.2 а.с.8-73) – акти виконаних робіт, спростовують доводи сторони про ненадання позивачем відповідних послуг.

Доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, обґрунтовано викладених в мотивувальній частині оскаржуваного рішення та не дають підстав для висновку про неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального чи процесуального права, які призвели або могли призвести до неправильного вирішення справи.

Враховуючи вищенаведене, суд першої інстанції дійшов до правильних висновків про наявність правових підстав для задоволення позову та стягнення з відповідача заборгованості за надані комунальні послуги.

Ухвалюючи рішення по справі, суд першої інстанції правильно визначився із характером спірних правовідносин та нормами матеріального права, які підлягають застосуванню, повно та всебічно дослідивши наявні у справі докази і надавши їм належну оцінку та дійшов правильного висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Частиною четвертою статті 10 ЦПК України передбачено, що суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до статей 1 та 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують як джерело права при розгляді справ положення Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та протоколів до неї, а також практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини.

Законом України «Про судоустрій і статус суддів» регламентовано, що правосуддя в Україні здійснюється на засадах верховенства права відповідно до європейських стандартів та спрямоване на забезпечення права кожного на справедливий суд.

Суд враховує положення Висновку № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32–41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.

Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява № 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), «Проніна проти України» (заява № 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява № 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) серія A. 303-A; 09 грудня 1994 року, пункт 29).

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції постановлено із додержанням вимог закону і підстав для його скасування не вбачається. 

При вирішенні справи судом першої інстанції правильно визначено характер правовідносин між сторонами, а також застосовано закон, що їх регулює, повно і всебічно досліджено матеріали справи та надано належну правову оцінку доводам сторін і зібраним у справі доказам, а доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження. 

Відповідно до підпункту "в" пункту 4 частини першої статті 382 ЦПК України, суд апеляційної інстанції повинен вирішити питання про розподіл судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції. 

Оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, підстави для нового розподілу судових витрат відсутні.
Керуючись статтями 367, 374, 375, 381–383 ЦПК України, апеляційний суд,–

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу  ОСОБА_1 , ОСОБА_2 залишити без задоволення.

Рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 12 січня 2024 року по цій справі залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного тексту цієї постанови, лише у випадку якщо: а) касаційна скарга стосується питання права, яке має фундаментальне значення для формування єдиної правозастосовчої практики; б) особа, яка подає касаційну скаргу, відповідно до ЦПК України позбавлена можливості спростувати обставини, встановлені оскарженим судовим рішенням, при розгляді іншої справи; в) справа становить значний суспільний інтерес або має виняткове значення для учасника справи, який подає касаційну скаргу; г) суд першої інстанції відніс справу до категорії малозначних помилково. 

Повний текст постанови складено 23 травня 2024 р.

Головуючий                                                                О.В. Крилова

Судді:                                                                        С.В. Кухар

                                                                               Е.А. Онищенко