ПІВНІЧНИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ ГОСПОДАРСЬКИЙ СУД      
вул. Шолуденка, буд. 1, літера А, м. Київ, 04116 (044) 230-06-58 inbox@anec.court.gov.ua 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
"18" квітня 2024 р. м.Київ          Справа№ 910/5053/22
Північний апеляційний господарський суд у складі колегії суддів: 
головуючого:           Станіка С.Р.
суддів:            Тищенко О.В. 
          Шаптали  Є.Ю. 

за участю секретаря судового засідання Щербини А.В.
за участю представників учасників справи згідно з протоколом судового засідання від 18.04.2024:
від позивача: Куницький В.В.
від відповідача: Ізвєков В.В. (в режимі відеконференції)
розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали апеляційної скарги  Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "НафтогазУкраїни"
на рішення          Господарського суду міста Києва
від                    01.11.2022 (повний текст складено та підписано 19.12.2022)
у справі              № 910/5053/22 (суддя Сівакова В.В.)     
за позовом          Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України"
до                    Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної
системи України"
про                    стягнення 46 450 666, 33 грн.

                                                  ВСТАНОВИВ: 
  
Короткий зміст позовних вимог  
Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - позивач) звернулось до Господарського суду міста Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (далі - відповідач) про стягнення 46.450.666,33 грн збитків.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що на підставі укладеного між сторонами договору транспортування природного газу № 1907000468 від 23.12.2019, позивачем було сплачено відповідачу 1.272.868.062,17 грн у рахунок послуг перевищення замовленої (договірної) потужності в точках виходу з газотранспортної системи та 1.300.426.011,82 грн у рахунок добових небалансів за період з 01.05.2020 по 31.05.2021. Проте, позивачем було встановлено, що відповідач відніс на позивача обсяг природного газу в розмірі 5.123.573,13 куб.м, який був відібраний споживачем у період з 01.05.2020 по 31.05.2021 без укладеного з позивачем договору, у зв`язку з чим позивачем було надмірно сплачено відповідачу 46.450.666,33 грн, з яких 45.685.953,99 грн оплата за небаланси та 764.712,34 грн оплата за перевищення замовленої потужності. Позивач звернувся до відповідача з вимогою № 23/3-3401/1.4-21 від 21.12.2021 про повернення вище вказаних коштів, у відповідь на яку відповідачем листом № 1 від 10.01.2022 зазначено, що вимоги позивача є безпідставними та необґрунтованими. Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду з вимогою стягнути з відповідача 46.450.666,33 грн. збитків. 

Короткий зміст заперечень проти позову 
Відповідач проти задоволення позовних вимог заперечував з тих підстав, що споживачі, про яких зазначає позивач, є виробниками теплової енергії, потреби природного газу яким в період з травня 2020 року по травень 2021 року забезпечувались постачальником із спеціальними обов`язками, яким, відповідно до норм постанови Кабінету Міністрів України № 867 від 19.10.2018 "Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу" визначено АТ "НАК "Нафтогаз України". 
Отже, позивач як постачальник із спеціальними обов`язками зобов`язаний забезпечувати виробників теплової енергії у яких відсутні постачальники обсягами природного газу. 
Відповідач вважає, що у відповідності до положень Кодексу ГТС та вказаного нормативно-правового акту Кабінету Міністрів України, було правомірно віднесено обсяги спожитого виробниками теплової енергії природного газу в період з травня 2020 року по травень 2021 року на постачальника із спеціальними обов`язками - НАК "Нафтогаз України". 
Враховуючи що НАК "Нафтогаз України" при замовленні потужностей на період з травня 2020 року по травень 2021 року не передбачала подачу природного газу для вказаних виробників теплової енергії, Оператор ГТС, у відповідності до умов договору транспортування природного газу та згідно положень Кодексу ГТС, визначив використані такими споживачами обсяги природного газу в перевищені потужностей та в щодобових, небалансах за вказаний газовий період, так як підстави для визначення таких обсягів газу у вищезазначений період як несанкціоновано відібраних були відсутні.

Короткий зміст рішення місцевого господарського суду та мотиви його ухвалення 
Рішенням Господарського суду міста Києва від 01.11.2022 у справі № 910/5053/22 відмовлено повністю у задоволенні позову акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" до Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" про стягнення  46  450 666,33 грн.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що: 
- відповідач при замовленні потужностей на період з травня 2020 року по травень 2021 року не передбачив подачу природного газу для виробників теплової енергії, Оператор ГТС, у відповідності до умов договору транспортування природного газу та згідно положень Кодексу ГТС, визначив використані такими споживачами обсяги природного газу в перевищені потужностей та в щодобових небалансах за вказаний газовий період, так як підстави для визначення таких обсягів газу у вищезазначений період як несанкціоновано відібраних були відсутні; 
- Оператором ГТС у відповідності до положень Кодексу ГТС та вказаного нормативно-правового акту Кабінету Міністрів України, було правомірно віднесено обсяги спожитих виробниками теплової енергії природного газу в період з травня 2020 року по травень 2021 року на постачальника із спеціальними обов`язками - АК "НАК "Нафтогаз України"; 
-  відсутність укладеного договору постачання природного газу між позивачем та споживачами, які є виробниками теплової енергії не звільняє позивача в силу покладених на нього спеціальних обов`язків від обов`язку постачання таким споживачам природного газу та не свідчить, що відібраний такими споживачами у період з 01.05.2020 по 31.05.2021 газ в розмірі 5 132 573,13 куб.м є несанкціонованим, оскільки виробники теплової енергії значаться в Реєстрі споживачів постачальника - позивача; 
- звертаючись до суду із даним позовом, позивач посилається на необхідність захисту його прав шляхом стягнення сплачених ним відповідачу на виконання умов договору коштів, однак за встановлених судом першої інстанції обставин, позивач просить захистити його права, факту порушення яких - не встановлено.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги та узагальнення її доводів
Не погоджуючись з ухваленим рішенням, позивач - Акціонерне товариство "Національна акціонерна компанія "НафтогазУкраїни" (19.01.2023 згідно відмітки поштового трекера на описі вкладеного в цінний лист, з яким направлено апеляційну скаргу) звернувся до Північного апеляційного господарського суду із апеляційною скаргою, в якій просив рішення Господарського суду міста Києва від 01.11.2022 у справі № 910/5053/22 скасувати повністю та  ухвалити нове рішення, яким стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" на користь Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" кошти у сумі 46  450 666,33 грн.
Узагальнені доводи апеляційної скарги зводяться до того, що місцевим господарським судом при ухваленні рішення порушено норми  процесуального права та неправильно застосовано норми матеріального права, рішення суду першої інстанції ухвалено при неповному дослідженні доказів та з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, а зроблені судом висновки не відповідають обставинам справи. 
Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що: 
- суд повно не з`ясував всіх обставин, які мають значення для вирішення спору, у зв`язку з чим дійшов хибного висновку, що на позивача покладено обов`язок постачати природний газ особам, які зазначені у позовній заяві, і вказаний висновок не грунтується на доказах, які є у матеріалах справи №910/5053/22; 
- судом першої інстанції допущено неправильне застосування п. 37 ст.1, ст.12 Закону України «Про ринок природного газу», п.5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС, глави 5 розділу IV Кодексу ГТС та підпункту 1 пункту 2 глави 1 розділу X Кодексу ГТС, і відповідно, зроблено безпідставний висновок, що у разі не реєстрації відповідачем порядку п.З глави 5 розділу IV Кодексу ГТС за НАК «Нафтогаз України» (як постачальником з спеціальними обов`язками) осіб, які зазначені у позовній заяві, їм було б припинено газопостачання; незалежно від включення цих осіб до Реєстру споживачів НАК «Нафтогаз України», Оператор зобов`язаний був припинити вказаним особам транспортування природного газу; 
- судом першої інстанції застосовано розпорядження Кабінету Міністрів України №921-р від 29.09.2019 р. «Деякі питання опалювального сезону 2019/20 року», яке не підлягало застосуванню при вирішенні спору
- судом першої інстанції неправильно застосовано п.7 глави 6 розділу XII Кодексу ГТС, п.5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС в частині тлумачення визначення «Несанкціонований відбір», а також застосовано приписи глави 5 розділу IV Кодексу ГТС, яка не підлягала застосуванню для вирішення спору; 
- судом першої інстанції неправильно здійснено тлумачення постанови Кабінету Міністрів України від 19 жовтня 2018 р. № 867 «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу»; 
- суд першої інстанції  порушив п.28 ч.1 ст.1, ч.1 ст.12 Закону України «Про ринок природного газу», п.1 розділу 2 Правил постачання природного газу, пп.1 п.3 Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу. 
Також, стосовно правових наслідків відбору газу у період з 01.05.2020 по 31.05.2021 в обсязі 5 132 573,13 куб.м, який здійснили виробники теплової енергії без укладеного договору, скаржник зазначав наступне: 
- відповідно до п.1 глави 5 розділу IV Кодексу ГТС постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30 вересня 2015 року № 2496, та за умови включення споживача до Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі у відповідному розрахунковому періоді; 
-   в пункті 5 глави І розділу І Кодексу ГТС наведено терміни, що використовуються у Кодексі та їх значення, зокрема несанкціонований відбір природного газу - відбір природного газу за відсутності споживача в Реєстрі споживачів постачальника будь-якого постачальника протягом розрахункового періоду; без укладення відповідного договору з постачальником; шляхом самовільного під`єднання та/або з навмисно пошкодженими приладами обліку природного газу або поза охопленням приладами обліку; шляхом самовільного відновлення споживання природного газу; 
-  санкціонованим відбором споживачем природного газу є його відбір на підставі укладеного договору та за умови включення споживача до Реєстру споживачів постачальника; 
- для кваліфікації відбору газу як несанкціонованого достатньою умовою є відсутність укладеного договору; 
- тлумачення судом в оскаржуваному рішенні положень Кодексу ГТС таким чином, що відсутність укладеного договору постачання природного газу між позивачем та споживачами, які є виробниками теплової енергії, не звільняє позивача в силу покладених на нього спеціальних обов`язків від обов`язку постачання таким споживачам природного газу та не свідчить, що відібраний такими споживачами у період з 01.05.2020 по 31.05.2021 газ в розмірі 5 132 573,13 куб.м є несанкціонованим, оскільки виробники теплової енергії значаться в Реєстрі споживачів постачальника позивача - є порушенням судом положень Кодексу ГТС та Закону України «Про ринок природного газу»; 
- наявність виробників теплової енергії, які не мають укладеного договору на постачання газу, в Реєстрі споживачів позивача, як постачальника зі спеціальними обов`язками, жодним чином не зобов`язує позивача постачати таким виробникам природний газ, так як постачання природного газу здійснюється на підставі договору постачання природного газу.
27.06.2023  через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від  позивача надійшли додаткові пояснення, до яких долучено банківські виписки.
03.08.2023  через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від  позивача надійшли додаткові пояснення стосовно необгрунтованості посилань суду першої інстанції на глави 5 розділу IV Кодексу ГТС, дії розпорядження КМУ протягом відповідного опалювального сезону, з посиланням на судову практику.
12.09.2023  через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від  позивача надійшли додаткові пояснення, в яких наголошувалось, якщо оператор неправомірно відніс в минулому обсяги природного газу в алокацію позивача, то відсутність механізму щодо внесення змін в поточному періоді до інформаційної платформи (ретроспективно) не може виправдовувати помилкові дії  Оператора та не є правовою підставою для відмови у позові. 

Короткий зміст відзиву на апеляційну скаргу 
28.02.2023 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від  відповідача надійшов відзив на апеляційну скаргу, який прийнято судом апеляційної інстанції до розгляду з огляду на ст. ст. 119, 263 Господарського процесуального кодексу України, і у якому відповідач просить апеляційну скаргу залишити без задоволення, а рішення  суду першої інстанції  - без змін з тих підстав, що оскаржуване рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права. 
Зокрема, відповідач вказує, що: 
- враховуючи наявність на інформаційній платформі інформації щодо належності конкретного споживача до категорії «виробник теплової енергії» та у випадку відсутності у такого споживача постачальника такий споживач реєструється у порядку пункту 3 глави 5 розділу IV Кодексу за постачальником зі спеціальними обов`язками, з огляду на вимоги Положення; 
- оскільки НАК «Нафтогаз України» наділений спеціальними обов`язками щодо постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії, яка споживається населенням, бюджетними установами/організаціями та іншими споживачами, є ліцензіатом та монополістом з постачання природного газу, то на підставі спеціальних актів зобов`язане постачати природний газ виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії, і це є обов`язком НАК Нафтогаз України», а не правом; 
- згідно п.4 глави 1 розділу XII Кодексу ГТС, відповідальність за своєчасність, повноту і достовірність інформації, що надається відповідно до розділу XII Кодексу ГТС, несе той суб`єкт, на якого покладається обов`язок щодо надання інформації оператору газотранспортної системи відповідно до цього розділу (в даному випадку - на операторів газорозподільних систем); 
- пунктом 1 глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС визначено, що оператор газотранспортної системи розраховує обсяг добового небалансу для кожного портфоліо балансування замовників послуг транспортування природного газу за кожну газову добу як різницю між алокаціями подач природного газу до газотранспортної системи та алокаціями відбору з газотранспортної системи (з урахуванням підтверджених торгових сповіщень); 
- у випадку якщо сума подач природного газу замовника послуг транспортування природного газу за газову добу не дорівнює сумі відборів природного газу замовника послуг транспортування природного газу за цю газову добу, вважається, що у замовника послуг транспортування природного газу є добовий небаланс і до нього застосовується плата за добовий небаланс (абз.2 п.2 глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС); 
- відповідно до положень розділу VIII договору транспортування природного газу від 23.12.2019 №1907000468, укладеного між Оператором ГТС та НАК «Нафтогаз України», за результатами остаточної алокації відборів та подач Замовника (НАК «Нафтогаз України») Оператор ГТС здійснює розрахунок вартості плати за перевищення потужності у відповідному розрахунковому місяці; 
- враховуючи, що НАК «Нафтогаз України» при замовленні потужностей на період з травня 2020 року по травень 2021 року не передбачала подачу природного газу для вказаних виробників теплової енергії, Оператор ГТС, у відповідності до умов договору транспортування природного газу та згідно положень Кодексу ГТС, визначив використані такими споживачами обсяги природного газу в перевищені потужностей та в щодобових небалансах за вказаний газовий період, так як підстави для визначення таких обсягів газу у вищезазначений період як несанкціоновано відібраних - були відсутні; 
- твердження НАК «Нафтогаз України» про те, що Оператор ГТС повинен був віднести вищезазначені обсяги газу, відібрані виробниками теплової енергії, в алокацію оператора газорозподільної системи, а щодо прямих споживачів - в алокацію Оператора ГТС, спростовується тим, що для визначення остаточної алокації відносно вказаної категорії споживачів і НАК «Нафтогаз України», як постачальника із спеціальними обов`язками, існують окремі положення щодо врегулювання взаємовідносин між вказаними учасниками ринку природного газу, з урахуванням вимог глави 5 розділу IV Кодексу ГТС; 
- Оператором ГТС правомірно  сформовано та направлено на адресу НАК «Нафтогаз України» актів з врегулювання щодобових негативних небалансів та актів надання послуг з перевищення замовленої потужності разом з рахунками на оплату за період з травня 2020 року по травень 2021 року, з урахуванням та дотриманням вимог Кодексу ГТС, а також правомірно отримано кошти згідно умов укладеного договору транспортування природного газу від 23.12.2019 №1907000468 за вказані послуги та відсутність підстав для перерахунку вартості таких послуг.
- виходячи з системного аналізу норм Кодексу ГТС вбачається, що законодавцем імперативно, недвозначно та чітко встановлена можливість отримання Оператором ГТС інформації щодо статусу того чи іншого споживача виключно через Інформаційну платформу та з інформації, яку до неї зносять уповноважені на те особи за встановленою законом формою
- вказана в позовній заяві НАК «Нафтогаз України» інформація щодо споживачів виробників теплової енергії підтверджується і даними інформаційної платформи Оператора ГТС;
- обсяг природного газу, який був віднесений відповідачем на позивача в розмірі 5 132 573,13 куб. м був відібраний у період з травня 2020 року по травень 2021 року наведеними у позовній заяві особами, які згідно відомостей інформаційної платформи є споживачами, що виробляють теплову енергію, а отже обов`язок із постачання ним природного газу покладений на позивача;
- відсутність укладеного договору постачання природного газу між позивачем та споживачами, які є виробниками теплової енергії не звільняє позивача в силу покладених на нього спеціальних обов`язків від обов`язку постачання таким споживачам природного газу та не свідчить, що відібраний такими споживачами у період з 01.05.2020 по 31.05.2021 газ в розмірі 5 132 573,13 куб.м є несанкціонованим, оскільки виробники теплової енергії значаться в Реєстрі споживачів постачальника позивача, і судом першої інстанції надано належну оцінку доводам позивача в цій частині.
03.08.2023  через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від  відповідача надійшли додаткові пояснення, в яких наголошувалось, що Кодекс ГТС не містить механізму щодо внесення змін (вчинення дій) до інформаційної платформи ретроспективно, тобто за минулий період; у відповідності до договору транспортування природного газу, укладеного між позивачем та відповідачем, вже складено акти врегулювання щодобових небалансів за спірні періоди, які є первинними документами, а обсяги та вартість таких небалансів позивачем в порядку п. 9.6 Договору - не врегульовано. 
23.11.2023  через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів Північного апеляційного господарського суду від  відповідача надійшли додаткові пояснення, в яких наголошувалось на нерелевантності наведеної позивачем у додаткових поясненнях судової практики.

 Дії суду апеляційної інстанції щодо розгляду апеляційної скарги 
Відповідно до витягу з протоколу розподілу судової справи між суддями від 23.01.2023, апеляційну скаргу акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «НафтогазУкраїни» на рішення Господарського суду міста Києва від 01.11.2022 у справі № 910/5053/22, передано на розгляд колегії суддів Північного апеляційного господарського суду у складі: головуючого судді - Станік С.Р., суддів: Тарасенко К.В., Шаптала Є.Ю.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 24.01.2023 витребувано з Господарського суду міста Києва матеріали справи № 910/5053/22.
30.01.2023 з суду першої інстанції    до Північного апеляційного господарського суду надійшли матеріали справи № 910/5053/22.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 01.02.2023 поновлено акціонерному товариству «Національна акціонерна компанія «НафтогазУкраїни» пропущений процесуальний строк на подання апеляційної скарги на рішення Господарського суду міста Києва від 01.11.2022 у справі № 910/5053/22. Відкрито апеляційне провадження у справі № 910/5053/22 за апеляційною скаргою акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «НафтогазУкраїни» на рішення Господарського суду міста Києва від 01.11.2022. Судове засідання призначено на 14.03.2023 об 14год. 10 хв.
28.02.2023 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів (канцелярію) Північного апеляційного господарського суду від відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» надійшов відзив на апеляційну скаргу.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.03.2023             оголошено перерву в судовому засіданні до 04.04.2023 о 14 год. 30 хв.
У зв`язку з оголошенням сигналу «повітряної тривоги» в місті Києві, судове засідання по справі № 910/5053/22 за апеляційною скаргою акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «НафтогазУкраїни» на рішення Господарського суду міста Києва від 01.11.2022, не відбулось, з метою збереження життя, здоров`я та забезпечення безпеки відвідувачів, суддів, працівників апарату суду.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.04.2023 призначено до розгляду в судовому засіданні апеляційну скаргу акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «НафтогазУкраїни» на рішення Господарського суду міста Києва від 01.11.2022 у справі № 910/5053/22. Судове засідання призначено на 16.05.2023 об 14 год. 20 хв.
У зв`язку з перебуванням з 08.05.2023 по 26.05.2023 включно у відпустці судді Тарасенко К.В., яка входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, здійснити розгляд справи у визначеному складі - неможливо.
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 16.05.2023, справу передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Станік     С.Р. (суддя-доповідач), судді: Шаптала Є.Ю., Гончаров С.А.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 16.05.2023 прийнято апеляційну скаргу акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «НафтогазУкраїни» на рішення Господарського суду міста Києва від 01.11.2022 у справі № 910/5053/22, до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя - Станік С.Р. (суддя-доповідач), судді: Шаптала Є.Ю., Гончаров С.А. Призначено апеляційну скаргу акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «НафтогазУкраїни» на рішення Господарського суду міста Києва від 01.11.2022 у справі № 910/5053/22, до розгляду в судовому засіданні 15.06.2023 об 10 год. 40 хв.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 15.06.2023 оголошено перерву в судовому засіданні до 29.06.2023 о 12 год. 00 хв.
27.06.2023 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів (канцелярію) Північного апеляційного господарського суду від акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «НафтогазУкраїни» надійшли пояснення по справі № 910/5053/22, до яких долучено докази сплати спірної суми коштів на користь позивача.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 29.06.2023 оголошено перерву в судовому засіданні до 03.08.2023 11 год. 20 хв.
03.08.2023 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів (канцелярію) Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України» надійшли пояснення по справі.
03.08.2023 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів (канцелярію) Північного апеляційного господарського суду від акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «НафтогазУкраїни» надійшли додаткові пояснення по справі № 910/5053/22.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 03.08.2023 оголошено перерву в судовому засіданні до 14.09.2023 12 год. 20 хв.
12.09.2023 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів (канцелярію) Північного апеляційного господарського суду від Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «НафтогазУкраїни» надійшли пояснення по справі № 910/5053/22.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 14.09.2023 оголошено перерву в судовому засіданні до 02.11.2023 о 11 год. 40 хв.
02.11.2023 розгляд апеляційної скарги не відбувся, у зв`язку з перебуванням з 25.10.2023 по 03.11.2023 включно у відпустці судді Гончарова С.А.
В свою чергу суддя Гончаров С.А., який входить до складу колегії суддів, але не є суддею доповідачем, з 06.11.2023 по 10.11.2023 включно перебував у відпустці   і вирішення питання стосовно призначення апеляційної скарги здійснюється після виходу судді з відпустки.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 13.11.2023 призначено до розгляду в судовому засіданні справу № 910/5053/22 за апеляційною скаргою акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «НафтогазУкраїни» на рішення Господарського суду міста Києва від 01.11.2022. Судове засідання призначено на     23.11.2023 об 11 год. 50 хв.
16.11.2023 через відділ забезпечення автоматизованого розподілу, контролю та моніторингу виконання документів (канцелярію) Північного апеляційного господарського суду від Товариства з обмеженою відповідальністю «Оператор газотранспортної системи України»     надійшла заява про проведення судового засідання, яке призначене на 23.11.2023 та усіх наступних засіданнях у справі № 910/5053/22, в режимі відеоконференції поза межами суду з використанням власних технічних засобів.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.11.2023 зяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Операто газотранспортної системи України» про проведення судового засідання, яке призначене на 23.11.2023 та усіх наступних засіданнях у справі № 910/5053/22, в режимі відеоконференції поза межами суду з використанням власних технічних засобів задоволено.
23.11.2023 через підсистему «Електронний суд» від відповідача надійшли додаткові пояснення по справі № 910/5053/22.
23.11.2023 розгляд апеляційної скарги не відбувся, у зв`язку з перебуванням з 20.11.2023 по 08.12.2023 включно у відпустці судді Шаптали Є.Ю.
В свою чергу, суддя Гончаров С.А., який входить до складу колегії суддів, але не є суддею доповідачем, 11.12.2023 включно перебував у відпустці і вирішення питання стосовно призначення апеляційної скарги здійснюється після виходу судді з відпустки.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 12.12.2022 призначено до розгляду в судовому засіданні справу № 910/5053/22 за апеляційною скаргою акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «НафтогазУкраїни» на рішення Господарського суду міста Києва від 01.11.2022. Судове засідання призначено на   15.02.2024 об 11 год. 40 хв.
14.02.2024 через підсистему «Електронний суд» від відповідача надійшли пояснення щодо судових витрат у справі № 910/5053/22, в яких останній просив долучити ці пояснення та попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат ТОВ «Оператор ГТС України», які очікуються понести у зв`язку із апеляційним розглядом справи № 910/5053/22 та врахувати при вирішенні справи.
Стягнути з Акціонерного товариства «НАК «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОПЕРАТОР ГАЗОТРАНСПОРТНОЇ СИСТЕМИ УКРАЇНИ» понесені судові витрати у суді апеляційної інстанції. 
15.02.2024 розгляд апеляційної скарги не відбувся.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 04.03.2024 призначено до розгляду в судовому засіданні справу № 910/5053/22 за апеляційною скаргою акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «НафтогазУкраїни» на рішення Господарського суду міста Києва від 01.11.2022. Судове засідання призначено на  18.04.2024 об 11 год. 10 хв.
11.04.2024 через підсистему «Електронний суд» від відповідача надійшли додаткові пояснення щодо судових витрат у справі № 910/5053/22, в яких останній просив  долучити ці пояснення та попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат ТОВ «Оператор ГТС України», які очікуються понести у зв`язку із апеляційним розглядом справи № 910/5053/22 разом із детальним описом робіт (наданих послуг) та врахувати при вирішенні справи. 
Стягнути з Акціонерного товариства «НАК «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОПЕРАТОР ГАЗОТРАНСПОРТНОЇ СИСТЕМИ УКРАЇНИ» понесені судові витрати у суді апеляційної інстанції.
15.04.2024 через підсистему «Електронний суд» від відповідача надійшло клопотання про долучення доказів на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу у справі № 910/5053/22, в яких останній просив долучити до матеріалів справи № 910/5053/22 копію Довідки про отримані кошти за надання послуг щодо супроводження справи № 910/5053/22 вих. № 2-12/04/24 від 12.04.2024. 
Стягнути з Акціонерного товариства «НАЦІОНАЛЬНА АКЦІОНЕРНА КОМПАНІЯ «НАФТОГАЗ УКРАЇНИ» на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ОПЕРАТОР ГАЗОТРАНСПОРТНОЇ СИСТЕМИ УКРАЇНИ» понесені судові витрати у суді апеляційної інстанції.
У зв`язку з перебуванням з 15.04.2024 по 26.04.2024 включно у відпустці судді Гончарова С.А., який входить до складу колегії суддів і не є суддею-доповідачем, здійснити розгляд справи у визначеному складі - неможливо.
Відповідно до витягу з протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 17.04.2024, справу № 910/5053/22 передано для розгляду колегії суддів у складі: головуючий суддя - Станік   С.Р. (суддя-доповідач), судді: Тищенко О.В., Шаптала Є.Ю.
Ухвалою Північного апеляційного господарського суду від 17.04.2024 прийнято справу № 910/5053/22 за апеляційною скаргою акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» на рішення Господарського суду міста Києва від 01.11.2022, до провадження у складі колегії суддів: головуючий суддя - Станік С.Р. (суддя-доповідач), судді: Тищенко О.В., Шаптала Є.Ю. Розгляд апеляційної скарги акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «НафтогазУкраїни» на рішення Господарського суду міста Києва від 01.11.2022, вирішено здійснити в раніше призначеному в судовому засіданні.
18.04.2024 через підсистему «Електронний суд» від позивача надійшло клопотання про відмову у стягненні/зменшення витрат на правничу допомогу у справі № 910/5053, в якому останній просив відмовити у задоволенні клопотання представника Оператора про стягнення з Компанії понесених судових витрат на правничу допомогу.
В разі ухвалення рішення про стягнення з НАК "Нафтогаз України" витрат на правничу допомогу зменшити витрати на професійну правничу допомогу на 99 %, тобто до 1% від заявленої суми.
Відповідно до статті 64 Конституції України права громадян на звернення до суду та отримання правничої допомоги не можуть бути обмежені, а мають реалізовуватися з урахуванням умов існуючого воєнного стану.
Таким чином, оскільки судова система має забезпечувати дотримання права на доступ до правосуддя і здійснення такого правосуддя, з метою дотримання прав учасників справи на участь у судовому засіданні та забезпечення права на справедливий суд, дотримання принципу пропорційності, реалізації засад змагальності, враховуючи завдання господарського судочинства, з метою всебічного, повного і об`єктивного розгляду справи у розумні строки, колегія суддів дійшла висновку розглянути справу у розумний строк, тобто такий, що є об`єктивно необхідним для забезпечення можливості реалізації учасниками справи відповідних процесуальних прав, в умовах воєнного стану.

Позиції учасників справи та явка представників сторін у судове засідання
В судове засідання 18.04.2024 з`явились: представник позивача  - Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (скаржника) та представник відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України", який приймав участь в судовому засіданні  в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів.
Представник скаржника - позивача  - Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" в судовому засіданні  просив задовольнити апеляційну скаргу, рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове рішення, яким позов  задовольнити повністю.
Представник відповідача  в судовому засіданні проти доводів апеляційної скарги заперечував, просив залишити апеляційну скаргу без задоволення, а оскаржуване рішення без змін, як таке, що ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права. 

          Обставини справи, встановлені судом першої інстанції та перевірені судом апеляційної інстанції
Як підтверджується наявними матеріалами справи та вірно встановлено судом першої інстанції,  і що перевірено судом апеляційної інстанції, 23.12.2019 між Товариством з обмеженою відповідальністю "Оператор газотранспортної системи України" (далі - Оператор, відповідач) та Акціонерним товариством "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" (далі - Замовник, позивач) укладений договір транспортування природного газу № 1907000468 (далі - договір).
Відповідно до розділу І договору, терміни і визначення, що не наведені в цьому договорі, використовуються у значеннях, встановлених у Законі України "Про ринок природного газу" та Кодексі газотранспортної системи (далі - Кодекс ГТС).
Згідно з п. 2.1 договору, за цим договором Оператор надає Замовнику послугу транспортування природного газу (далі - послуга) на умовах визначених у цьому договорі, а Замовник сплачує Оператору встановлені в цьому договорі вартість такої послуги та плат (за їх наявності), які виникають при його виконанні.
Відповідно до п. 2.2 договору, послуги надаються на умовах, визначених у Кодексі ГТС, з урахуванням особливостей, передбачених цим договором.
Пунктом 1 глави 1 розділу VIII Кодексу ГТС передбачено, що одержання доступу до потужності, надання послуг із транспортування, у тому числі вчинення дій з врегулювання добового небалансу, є складовими послуги транспортування природного газу та здійснюються виключно на підставі договору транспортування.
Договір транспортування є документом, який регулює правовідносини між оператором газотранспортної системи і окремим замовником послуг транспортування.
Умовами абз. 4 п. 8.4 договору сторони визначили, що у випадку, якщо розрахунковий обсяг використання потужності Замовником (суб`єктом, на якого в установленому порядку рішенням Кабінету Міністрів України відповідно до ст. 11 Закону України "Про ринок природного газу" покладено спеціальні обов`язки з постачання природного газу, у межах виконання ним таких спеціальних обов`язків, або оператором газорозподільної системи), визначений оператором газотранспортної системи на підставі остаточної алокації, перевищує обсяг договірної потужності, замовник послуг транспортування зобов`язаний здійснити оплату вартості перевищення договірної потужності за кожен день такого перевищення до двадцятого числа місяця, наступного за звітним, відповідно до звіту використання договірної потужності та з урахуванням раніше перерахованих коштів.
Абзацом сьомим п. 8.4 договору сторони визначили, що розбіжності щодо вартості перевищення замовленої потужності підлягають урегулюванню відповідно до умов цього договору або в суді. До прийняття рішення суду вартість додаткової плати за перевищення договірних потужностей, яку Замовник зобов`язаний сплатити у строк, визначений у цьому пункті цього договору, визначається за даними Оператора.
У пункті 9.2 договору сторони визначили, що у разі виникнення у Замовника негативного добового небалансу Оператор здійснює продаж Замовнику, а Замовник купівлю в Оператора природного газу в обсягах негативного добового небалансу за ціною, яка встановлюється розділом XIV Кодексу ГТС. 
У разі виникнення у Замовника позитивного добового небалансу Оператор здійснює купівлю у Замовника, а Замовник продаж природного газу Оператору в обсягах позитивного добового небалансу за ціною, яка встановлюється розділом XIV Кодексу ГТС.
Умовами п. 9.3 договору сторони погодили, що у випадку якщо загальна вартість щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця перевищує загальну вартість щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця, Оператор до 14 числа газового місяця, наступного за звітним, надсилає Замовнику рахунок на оплату за добовий небаланс (розмір визначається як різниця між загальною вартістю щодобових негативних небалансів протягом звітного газового місяця та загальною вартістю щодобових позитивних небалансів протягом звітного газового місяця). Замовник має оплатити рахунок на оплату за добовий небаланс у термін до 5 робочих днів, крім вартості послуг визначених абзацом другим цього пункту.
Пунктом 9.6 договору узгоджено, що розбіжності щодо вартості добових небалансів підлягають урегулюванню відповідно до умов цього договору або в суді. До прийняття рішення суду вартість добових небалансів, яку Замовник зобов`язаний сплатити у строк, визначений п. 9.3. цього договору, визначається за даними Оператора.
Відповідно до п. 11.4 договору, врегулювання щодобових небалансів оформлюються одностороннім актом за підписом Оператора на весь обсяг щодобових небалансів. В акті зазначаються щодобові обсяги небалансів, а також ціни, за якими Оператор врегулював щодобові небаланси (у розрізі кожної доби).
Як підтверджується матеріалами справи, у період з травня 2020 року до 31 травня 2021 року відповідач надіслав позивачу  підписані зі своєї сторони акти наданих послуг перевищення договірної потужності. У цих актах Оператор за власними даними визначив, що Замовник з 01.05.2020 по 31.05.2021 отримав послуги перевищення замовленої (договірної) потужності в точках виходу з газотранспортної системи в обсязі 8 543 197,36743 тис. куб.м/добу, вартістю 1.272.868.062,17 гри з ПДВ, а саме
згідно акту № 05-2020-1907000468/1210520 від 31.05.2020 у травні 2020 року в обсязі 269 910,63340 (1000 куб.м/добу), вартістю 40.214.525,09 грн;
згідно акту № 06-2020-1907000468/1210620 від 30.06.2020 у червні 2020 року в обсязі 277 238,02642 (1000 куб.м/добу), вартістю 41.306.248,03 грн;
згідно акту № 07-2020-1907000468/1210720 від 31.07.2020 у липні 2020 року в обсязі 302 701,56214 (1000 куб.м/добу), вартістю 45.100.111,15 грн;
згідно акту № 08-2020-1907000468/1210820 від 31.08.2020 у серпні 2020 року в обсязі 271 170,16312 (1000 куб.м/добу), вартістю 40.402.184,94 грн;
згідно акту № 09-2020-1907000468/1210920 від 30.09.2020 у вересні 2020 року в обсязі 222 291,65955 (1000 куб.м/добу), вартістю 33.119.678,94 грн;
згідно акту № 10-2020-1907000468/1211020 від 31.10.2020 у жовтні 2020 року в обсязі 371 135,52788 (1000 куб.м/добу), вартістю 55.296.224,57 грн;
згідно акту № 11-2020-1907000468/1211120 від 30.11.2020 у листопаді 2020 року в обсязі 1 045 761,00142 (1000 куб.м/добу), вартістю 155.810.023,13 грн;
згідно акту № 12-2020-1907000468/1211220 від 31.12.2020 у грудні 2020 року в обсязі 1 383 617,29104 (1000 куб.м/добу), вартістю 206.147.907,43 грн;
згідно акту № 01-2021-1907000468/1210121 від 31.01.2021 у січні 2021 року в обсязі 1 408 678,45274 (1000 куб.м/добу), вартістю 209.881.820,03 грн;
згідно акту № 02-2021-1907000468/1210221 від 28.02.2021 у лютому 2021 року в обсязі 1 378 451,89500 (1000 куб.м/добу), вартістю 205.378.304,74 грн;
згідно акту № 03-2021-1907000468/1210321 від 31.03.2021 в березні 2021 року в обсязі 1 151 015,46469 (1000 куб.м/добу), вартістю 171.492.096,12 грн;
згідно акту № 04-2021-1907000468/1210421 від 30.04.2021 за квітень 2021 року в обсязі 436 256,32957 (1000 куб.м/добу), вартістю 64.998.703,06 грн;
згідно акту № 05-2021-1907000468/1210521 від 31.05.2021 за травень 2021 року в обсязі 24 969,36046 (1000 куб.м/добу), вартістю 3.720.234,95 грн.
Також, для оплати послуг перевищення договірної потужності (обсяг і вартість яких визначена у вищенаведених актах за даними Оператора) Оператор надіслав Замовнику наступні рахунки на загальну суму 1.272.868.062,17 грн з ПДВ, а саме:
№ 05-2020-1907000468/1210520 від 31.05.2020 на суму 40.214.525,09 грн; 
№ 06-2020-1907000468/1210620 від 30.06.2020 на суму 41.306.248,03 грн; 
№ 07-2020-1907000468/1210000 від 31.07.2020 на суму 45.100.111,15 грн; 
№ 08-2020-1907000468/1210000 від 31.08.2020 на суму 40.402.184,94 грн; 
№ 09-2020-1907000468/1210000 від 30.09.2020 на суму 33.119.678,94 грн; 
№ 10-2020-1907000468/1210000 від 31.10.2020 на суму 55.296.224,57 грн; 
№ 11-2020-1907000468/1210000 від 30.11.2020 на суму 155.810.023,13 грн; 
№ 12-2020-1907000468/1210000 від 31.12.2020 на суму 206.147.907,43 грн; 
№ 01-2021-1907000468/1210000 від 31.01.2021 на суму 209.881.820,03 грн; 
№ 02-2021-1907000468/1210000 від 28.02.2021 на суму 205.378.304,74 грн; 
№ 03-2021-1907000468/1210000 від 31.03.2021 на суму 171.492.096,12 грн; 
№ 04-2021-1907000468/1210000 від 30.04.2021 на суму 69.998.703,06 грн; 
№ 05-2021-1907000468/1210000 від 31.05.2021 на суму 3.720.234,95 грн.
Як підтверджується матеріалами справи, Оператор також надіслав Замовнику односторонні акти врегулювання щодобових небалансів за період з травня 2020 року по 31 травня 2021 року, в яких Оператор за своїми даними визначив, що у цей період ним було надано Замовнику послугу з врегулювання щодобових негативних небалансів на загальну суму 1.300.426.011,82 грн, зокрема за такими актами:
№ 05-2020-1907000468 від 31.05.2020 за травень 2020 року на суму 96.451.612,87 грн;
№ 06-2020-1907000468 від 30.06.2020 за червень 2020 року на суму 33.751.247,88 грн;
№ 07-2020-1907000468 від 31.07.2020 за липень 2020 року на суму 10.042 224,88 грн;
№ 08-2020-1907000468 від 31.08.2020 за серпень 2020 року на суму 3.889.781,01 грн;
№ 09-2020-1907000468 від 30.09.2020 за вересень 2020 року на суму 3.296.290,16 грн;
№ 10-2020-1907000468 від 31.10.2020 за жовтень 2020 року на суму 21.848.942,70 грн;
№ 11-2020-1907000468 від 30.11.2020 за листопад 2020 року на суму 49.550.357,27 грн;
№ 12-2020-1907000468 від 31.12.2020 за грудень 2020 року на суму 10.995.380,12 грн;
№ 01-2021-1907000468 від 31.01.2021 за січень 2021 року на суму 181.906.870,55 грн;
№ 02-2021-1907000468 від 28.02.2021 за лютий 2021 року н суму 183.579.043,52 грн;
№ 03-2021-1907000468 від 31.03.2021 за березень 2021 року на суму 457.324.576,13 грн;
№ 04-2021-1907000468 від 30.04.2021 за квітень 2021 року на суму 238.068.148,23 грн;
№ 05-2021-1907000468 від 31.05.2021 за травень 2021 року на суму 9.721.536,50 грн.
Для оплати послуг врегулювання щодобових небалансів (обсяг і вартість яких визначена у вищенаведених актах за даними Оператора) Оператор надіслав Замовнику відповідні рахунки на загальну суму 1.300.426.011,82 грн, зокрема, № 05-2020- 1907000468 від 31.05.2020 на суму 96.451.612,87 грн; № 06-2020-1907000468 від 30.06.2020 на суму 33.751.247,88 грн, № 07-2020-1907000468 від 31.07.2020 на суму 10.042.224,88 грн, № 08-2020-1907000468 від 31.08.2020 на суму 3.889.781,01 грн, № 09-2020-1907000468 від 30.09.2020 на суму 3.296.290,16 грн, № 10-2020-1907000468 від 31.10.2020 на суму 21.848.942,70 грн, № 11-2020-1907000468 від 30.11.2020 на суму 49.550.357,27 грн, № 12-2020-1907000468 від 31.12.2020 на суму 10.995.380,12 грн, № 01-2021-1907000468 від 31.01.2021 на суму 181.906.870,55 грн, № 02-2021-1907000468 від 28.02.2021 на суму 183.579.043,52 грн, № 03-2021-1907000468 від 31.03.2021 на суму 457.324.576,13 грн, № 04-2021-1907000468 від 30.04.2021 на суму 238.068.148,23 грн, № 05-2021-1907000468 від 31.05.2021 на суму 9.721.536,50 грн.
Спір виник внаслідок того, що, на думку позивача, відповідач порушив правила алокації та безпідставно вніс в алокацію позивача відібраний споживачами без укладених договорів на постачання газу 5 132 573,13 куб.м природного газу, оскільки цей обсяг газу був несанкціоновано відібраний споживачами у період з 01.05.2020 до 31.05.2021. Як наслідок, Оператор неправильно розрахував величину використаних Замовником обсягів потужності та обсяги добового небалансу. Таким чином, за період з 01.05.2020 до 31.05.2021 Оператор безпідставно завищив вартість послуг використання потужності на 764.712, 34 грн. та вартість щодобових небалансів на 45.685.953,99 грн, які мають бути повернуті позивачу.
          
          Мотиви та джерела права, з яких виходить суд апеляційної інстанції при прийнятті постанови
Згідно із ст.269 Господарського процесуального кодексу України, суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї. Докази, які не були подані до суду першої інстанції, приймаються судом лише у виняткових випадках, якщо учасник справи надав докази неможливості їх подання до суду першої інстанції з причин, що об`єктивно не залежали від нього. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права. У суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Розглянувши доводи апеляційної скарги, перевіривши матеріали справи, дослідивши докази, проаналізувавши правильність застосування судом першої інстанції норм законодавства, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності, та враховуючи, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, Північний апеляційний господарський суд  дійшов наступних висновків. 
Верховний Суд неодноразово наголошував щодо необхідності застосування категорій стандартів доказування та відзначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зокрема, це й принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони.
Одночасно, цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний.
Аналогічний стандарт доказування застосовано Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 18.03.2020 у справі № 129/1033/13-ц.
Для виконання вимог ст. 86 Господарського процесуального кодексу України необхідним є аналіз доказів та констатація відповідних висновків за результатами такого аналізу. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, в тому числі у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи.
Водночас 17.10.2019 набув чинності Закон України "Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо стимулювання інвестиційної діяльності в Україні", яким було, зокрема внесено зміни до Господарського процесуального кодексу та змінено назву ст. 79 ГПК України з "Достатність доказів" на нову - "Вірогідність доказів" та викладено її у новій редакції з фактичним впровадженням у господарський процес стандарту доказування "вірогідність доказів".
Стандарт доказування "вірогідність доказів", на відміну від "достатності доказів", підкреслює необхідність співставлення судом доказів, які надає позивач та відповідач.
Відповідно до ст. 79 Господарського процесуального кодексу наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування. Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Тлумачення змісту цієї статті свідчить, що нею покладено на суд обов`язок оцінювати докази, обставини справи з огляду і на їх вірогідність, яка дозволяє дійти висновку, що факти, які розглядаються, скоріше були (мали місце), аніж не були.
Зазначений підхід узгоджується з судовою практикою ЄСПЛ, юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) (пункт 1 статті 32 Конвенції). Так, зокрема, у рішенні 23.08.2016 у справі "Дж. К. та Інші проти Швеції" ("J.K. AND OTHERS v. SWEDEN") ЄСПЛ наголошує, що "у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування "поза розумним сумнівом" ("beyond reasonable doubt"). Натомість, у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням "балансу вірогідностей". Суд повинен вирішити, чи являється вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника, вимога цього заявника заслуговує довіри".
Аналогічний підхід до стандарту доказування "вірогідність доказів" висловлено Касаційним господарським судом у постановах від 29.01.2021 у справі № 922/51/20, від 31.03.2021 у справі № 923/875/19, від 25.06.2020 у справі № 924/233/18.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що розгляд даної справи здійснюється в порядку, передбаченому нормами Господарського процесуального кодексу України, відповідно, і оцінка доказів у ній здійснюватиметься через призму такого стандарту доказування, як "баланс вірогідностей" . 
Кодекс ГТС є регламентом функціонування газотранспортної системи України та визначає правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газотранспортної системи України.
Згідно пункту 5 глави 1 розділу І Кодексу газотранспортної системи, інформаційна платформа - електронна платформа у вигляді веб-додатка в мережі Інтернет, функціонування та керування якою забезпечується оператором газотранспортної системи, яка використовується для забезпечення надання послуг транспортування природного газу відповідно до вимог цього Кодексу.
Відповідно до пунктів 1, 2 глави 3 розділу IV Кодексу газотранспортної системи, для забезпечення електронної взаємодії та документообігу між суб`єктами ринку природного газу, у тому числі для організації замовлення та супроводження послуг транспортування природного газу в умовах добового балансування газотранспортної системи, а також між суб`єктами ринку природного газу та операторами торгових платформ оператор газотранспортної системи зобов`язаний створити та підтримувати функціонування інформаційної платформи.
Відповідно до п. 1 глави 4 розділу ІV Кодексу ГТС, інформаційна платформа має містити такі дані, зокрема: інформацію про постачальників із спеціальними обов`язками;  інформацію про Реєстри споживачів постачальників. 
Відповідно до п. 5 Правил постачання природного газу, реєстр споживачів постачальника - перелік споживачів, які в установленому Кодексом ГТС порядку закріплені в інформаційній платформі Оператора ГТС за певним постачальником у розрахунковому періоді.
Відповідно до ч. 1 ст. 11 Закону України "Про ринок природного газу", з метою забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу на суб`єктів ринку природного газу у виключних випадках та на визначений строк можуть покладатися спеціальні обов`язки в обсязі та на умовах, визначених Кабінетом Міністрів України після консультацій із Секретаріатом Енергетичного Співтовариства.
Постановою Кабінету Міністрів України № 867 від 19.10.2018 затверджено Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (далі - Положення).
Це Положення визначає обсяг та умови виконання спеціальних обов`язків, що покладаються на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу (далі - спеціальні обов`язки), зокрема для забезпечення стабільності, належної якості та доступності природного газу, підтримання належного рівня безпеки його постачання споживачам без загрози першочерговій цілі створення повноцінного ринку природного газу, заснованого на засадах вільної конкуренції з дотриманням принципів пропорційності, прозорості та недискримінації.
Згідно з п. 1 ч. 3 Положення, цим Положенням на ПАТ "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" покладаються спеціальні обов`язки, зокрема до 20 травня 2021 року постачати природний газ на умовах та у порядку, що визначені цим Положенням, виробникам теплової енергії.
Як зазначав позивач у позовній заяві, відповідач відніс на позивача обсяг природного газу в розмірі 5    132    573,13 куб. м.  
В свою чергу, як вірно встановлено судом першої інстанції, і з чим погоджується суд апеляційної інстанції, вказаний обсяг газу був відібраний у період з травня 2020 року по травень 2021 року наведеними у позовній заяві особами, які згідно відомостей інформаційної платформи є споживачами, що виробляють теплову енергію, без укладеного з позивачем договору на постачання природного газу, а отже обов`язок із постачання вказаним особам  природного газу покладений на позивача.
Відповідно до п. 3 глави 5 розділу ІV Кодексу ГТС, якщо для споживача відповідно до рішення Кабінету Міністрів України визначений постачальник із спеціальними обов`язками, на якого в установленому порядку покладені обов`язки постачати природний газ такому споживачу (який не має права відмовити такому споживачу в укладанні договору постачання природного газу), оператор газотранспортної системи реєструє такого постачальника за споживачем на інформаційній платформі (на випадок відсутності у такого споживача постачальника). Оператор газотранспортної системи надсилає через інформаційну платформу всім постачальникам із спеціальними обов`язками Реєстр закріплених за ними споживачів.
Термін "постачальник із спеціальними обов`язками" вживається у значенні, наведеному в Правилах постачання природного газу (суб`єкт господарювання, на якого відповідно до статті 11 Закону України "Про ринок природного газу" Кабінетом Міністрів України покладені спеціальні обов`язки з постачання природного газу певній категорії споживачів та який не має права відмовити таким споживачам в укладенні договору постачання природного газу).
У разі якщо споживач, який додатково включений до Реєстру постачальника із спеціальними обов`язками, буде виключений з Реєстру інших постачальників у певний період постачання, вважається, що діючим постачальником такого споживача у цьому періоді буде визначений закріплений за ним постачальник із спеціальними обов`язками.
Згідно з п. 2 глави 4 розділу ІV Кодексу ГТС, інформація про споживачів в інформаційній платформі має містити щонайменше: належність споживача до категорії споживачів, постачання яким може здійснюватися в рамках спеціальних обов`язків, які в установленому порядку покладені рішенням Кабінету Міністрів України на підставі статті 11 Закону України "Про ринок природного газу" (підпункт 12); належність споживача до категорії виробників теплової енергії (підпункт 14).
Відповідно до п. 5 глави 4 розділу ІV Кодексу ГТС, оператори газорозподільних систем відповідно до вимог цього Кодексу та за формами оператора газотранспортної системи, погодженими з Регулятором, повинні вносити до інформаційної платформи інформацію, зокрема: визначену підпунктами 1, 2, 5 - 8, 12, 13, 14 пункту 2 цієї глави, по всіх споживачах, підключених до газорозподільної системи.
Тобто, інформацію про належність відповідного споживача до категорії виробників теплової енергії вносять до інформаційної платформи Оператора ГТС саме оператори газорозподільних мереж за відповідною формою.
Таким чином, враховуючи наявність на інформаційній платформі інформації щодо належності конкретного споживача до категорії "виробник теплової енергії" та у випадку відсутності у такого споживача постачальника такий споживач реєструється у порядку пункту 3 глави 5 розділу IV Кодексу за постачальником зі спеціальними обов`язками, з огляду на  вимоги Положення.
В інакшому випадку, за відсутності включення споживача-виробника теплової енергії до реєстру будь-якого із постачальників (в т.ч. і до реєстру АК "НАК "Нафтогаз України" як суб`єкта, на якого покладено спеціальні обов`язки), Оператор ГТС зобов`язаний направити відповідному оператору газорозподільної мережі у зоні ліцензійної діяльності якого знаходиться такий споживач "Повідомлення про споживачів у зоні ліцензійної діяльності оператора ГРМ, які не включені до Реєстру споживачів жодного постачальника/постачальник яких не подав номінацію на точку виходу до ГРМ або така номінація була відхилена оператором ГТС/постачальник яких ініціював припинення їм газопостачання" за формою № 9 (згідно з п. 2 глави 5 розділу ІV Кодексу ГТС). 
На підставі цієї форми оператор газорозподільної мережі зобов`язаний фізично відключити такому споживачу подачу природного газу і, відповідно, виробник теплової енергії не буде отримувати природний газ, що в цілому суперечить меті постанови Кабінету Міністрів України № 867 від 19.10.2018 "Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу", якою покладено обов`язок на АТ "НАК "Нафтогаз України" здійснювати постачання природного газу виробникам теплової енергії.
Також, розпорядженням Кабінету Міністрів України № 921-р від 29.09.2019 "Деякі питання опалювального періоду 2019/20 року", яке в силу приписів ст. 117 Конституції України є обов`язковим до виконання, з метою забезпечення своєчасного початку та сталого проходження опалювального періоду 2019/20 року встановлено  обов`язок для Акціонерного товариства "Національна акціонерна компанія "Нафтогаз України" разом з операторами газотранспортних та газорозподільних мереж забезпечити протягом опалювального періоду 2019/20 року безперебійне постачання природного газу виробникам теплової енергії в рамках виробництва теплової енергії для бюджетних установ, релігійних та інших організацій, для надання послуг з постачання теплової енергії та гарячої води населенню в необхідних обсягах.
Доводи скаржника про те, що суд першої інстанції помилково застосував до спірних правовідносин розпорядження Кабінету Міністрів України № 921-р від 29.09.2019 "Деякі питання опалювального періоду 2019/20 року», адже таке розпорядження діяло саме протягом опалювального сезону - судом апеляційної інстанції відхиляється, оскільки вказаним розпорядженням врегульовано питання саме опалювального періоду у вказані роки, який не обмежується виключно сезоном опалення. При цьому, вказане розпорядження не містить жодних застережень про втрату ним чинності зі сплином саме сезону опалення, а не періоду надання таких послуг у 2019/2020р., і вказане розпорядження є чинним.
Посилання скаржника в цій частині на висновки, зроблені Верховним Судом у постанові від 30.03.2023 № 826/16107/18, судом апеляційної інстанції відхиляються з огляду на їх нерелевантність обставинам і предмету спору даної справи, оскільки у справі № 826/16107/18 позовні вимоги були заявлені про визнання протиправним та не чинним пункту1  розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 жовтня 2016 року № 742-р «Деякі питання опалювального сезону 2016/17 року», а саме: «Для забезпечення безперебійного постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії для бюджетних установ, релігійних та інших організацій, надання послуг з опалення та постачання гарячої води населенню публічному акціонерному товариству «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» та постачальникам природного газу до початку опалювального сезону 2016/17 року видати номінації теплогенеруючим і теплопостачальним організаціям відповідно до договорів, які укладені з ними згідно з  постановою Кабінету Міністрів України від 29 квітня 2016 року № 357 «Про затвердження Примірного договору про постачання природного газу виробникам теплової енергії для виробництва теплової енергії»  (Офіційний вісник України, 2016 р., № 46, ст. 1666), та з дотриманням принципу недискримінації, і відповідно, вимоги стосувались саме сезону опалення та  надання  відповідних номінацій за окремим розпорядчим актом - розпорядження Кабінету Міністрів України від 5 жовтня 2016 року № 742-р, який і оцінювався судом касаційної інстанції в рамках пред?явлених вимог про протиправність пункту 1 вказаного розпорядження. 
Згідно з п. 15 глави 1 розділу IX Кодексу ГТС, величина використаних замовником послуг транспортування обсягів потужності точок входу/виходу дорівнює величинам остаточних алокацій щодобових подач та відборів замовника послуг транспортування природного газу у відповідних точках входу/виходу. Відповідальність за перевищення замовлених потужностей несуть замовники послуг транспортування відповідно до договору транспортування природного газу.
При цьому, відповідно до п. 1 глави 1 розділу XII Кодексу ГТС, Оператор газотранспортної системи на підставі інформації про виміряний за газову добу обсяг природного газу та     всі його подачі та відбори, яка надається оператором газорозподільної системи, суміжним газовидобувним підприємством, газовидобувним підприємством, підключеним безпосередньо до газорозподільної системи, оператором газосховищ, оператором установки LNG та прямим споживачем,     надає кожному замовнику послуг транспортування природного газу інформацію про його подачі та відбори в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи за відповідну газову добу (D) в порядку, встановленому цим розділом. Інформація про відбори в точках виходу до газорозподільних систем надається в розрізі споживачів замовника послуг транспортування.
Згідно з п. 4 глави 1 розділу XII Кодексу ГТС відповідальність за своєчасність, повноту і достовірність інформації, що надається відповідно до розділу XII Кодексу ГТС, несе той суб`єкт, на якого покладається обов`язок щодо надання інформації оператору газотранспортної системи відповідно до цього розділу (в даному випадку - на операторів газорозподільних систем).
Пунктом 1 глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС визначено, що оператор газотранспортної системи розраховує обсяг добового небалансу для кожного портфоліо балансування замовників послуг транспортування природного газу за кожну газову добу як різницю між алокаціями подач природного газу до газотранспортної системи та алокаціями відбору з газотранспортної системи (з урахуванням підтверджених торгових сповіщень). 
У випадку, якщо сума подач природного газу замовника послуг транспортування природного газу за газову добу не дорівнює сумі відборів природного газу замовника послуг транспортування природного газу за цю газову добу, вважається, що у замовника послуг транспортування природного газу є добовий небаланс і до нього застосовується плата за добовий небаланс (абз. 2 п. 2 глави 6 розділу XIV Кодексу ГТС).
Обсяги небалансу визначаються за процедурою алокації, чим є обсяг природного газу, віднесений оператором газотранспортної системи в точках входу/виходу до/з газотранспортної системи по замовниках послуг транспортування (у тому числі в розрізі їх контрагентів (споживачів)) з метою визначення за певний період обсягів небалансу таких замовників (п. 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС).
Відповідно до положень розділу VIII договору транспортування природного газу № 1907000468 від 23.12.2019, за результатами остаточної алокації відборів та подач Замовника Оператор ГТС здійснює розрахунок вартості плати за перевищення потужності у відповідному розрахунковому місяці.
Відповідно до п. 5 глави 1 розділу ІХ Кодексу ГТС, замовник послуг транспортування, на якого в установленому порядку рішенням Кабінету Міністрів України відповідно до статті 11 Закону України "Про ринок природного газу" покладено спеціальні обов`язки з постачання природного газу, здійснює окреме замовлення потужності в межах виконання ним таких спеціальних обов`язків.
Враховуючи, що відповідач при замовленні потужностей на період з травня 2020 року по травень 2021 року не передбачив подачу природного газу для вказаних виробників теплової енергії, Оператор ГТС, у відповідності до умов договору транспортування природного газу та згідно положень Кодексу ГТС, визначив використані такими споживачами обсяги природного газу в перевищені потужностей та в щодобових небалансах за вказаний газовий період, так як підстави для визначення таких обсягів газу у вищезазначений період як несанкціоновано відібраних - були відсутні.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що Оператором ГТС у відповідності до положень Кодексу ГТС та вказаного нормативно-правового акту Кабінету Міністрів України, було правомірно віднесено обсяги спожитих виробниками теплової енергії природного газу в період з травня 2020 року по травень 2021 року на постачальника із спеціальними обов`язками - АК "НАК "Нафтогаз України". Аналогічних правомірних висновків дійшов і суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні, і що не було спростовано скаржником в апеляційній скарзі, а доводи скаржника в цій частині визнані судом апеляційної інстанції необгрунтованими
Доводи АК "НАК "Нафтогаз України" про те, що Оператор ГТС повинен був віднести вищезазначені обсяги газу, відібрані виробниками теплової енергії, в алокацію оператора газорозподільної системи, а щодо прямих споживачів - в алокацію Оператора ГТС, - є необгрунтованими та спростовуються тим, що для визначення остаточної алокації відносно вказаної категорії споживачів і АК "НАК "Нафтогаз України", як постачальника із спеціальними обов`язками, існують окремі положення щодо врегулювання взаємовідносин між вказаними учасниками ринку природного газу, з урахуванням вимог глави 5 розділу IV Кодексу ГТС.
Зазначене, на переконання суду апеляційної інстанції,  підтверджує правомірність сформованих та направлених Оператором ГТС на адресу НАК "Нафтогаз України" актів з врегулювання щодобових негативних небалансів та актів надання послуг з перевищення замовленої потужності разом з рахунками на оплату за період з травня 2020 року по травень 2021 року, з урахуванням та дотриманням вимог Кодексу ГТС, а також, правомірність отримання коштів згідно умов укладеного договору транспортування природного газу № 1907000468 від 23.12.2019 за вказані послуги та відсутність обумовлених законом та договором підстав для перерахунку вартості таких послуг. Аналогічних правомірних висновків дійшов і суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні, і що не було спростовано скаржником в апеляційній скарзі. 
Згідно з п. 1 ч. 11 Положення, виробник теплової енергії має право з 01.11.2018 по 20.05.2021 придбавати природний газ для всіх категорій використання природного газу у НАК "Нафтогаз України" зокрема у разі укладення виробником теплової енергії договору постачання природного газу з НАК "Нафтогаз України" відповідно до законодавства.
Відповідно до п. 1 глави 5 розділу IV Кодексу ГТС, постачання природного газу споживачу здійснюється на підставі договору постачання природного газу між постачальником та споживачем, який укладається відповідно до Правил постачання природного газу, затверджених постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, від 30.09.2015 № 2496 (далі - Правила постачання природного газу), та за умови включення споживача до Реєстру споживачів постачальника в інформаційній платформі у відповідному розрахунковому періоді. 
У п. 5 глави 1 розділу І Кодексу ГТС встановлено, що несанкціонований відбір природного газу - відбір природного газу за відсутності споживача в Реєстрі споживачів постачальника будь-якого постачальника протягом розрахункового періоду; без укладення відповідного договору з постачальником; шляхом самовільного під`єднання та/або з навмисно пошкодженими приладами обліку природного газу або поза охопленням приладами обліку; шляхом самовільного відновлення споживання природного газу.
Разом з цим, дослідивши наявні у справі докази в сукупності, з урахуванням встановлених обставин справи, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що відсутність укладеного договору постачання природного газу між позивачем та споживачами, які є виробниками теплової енергії не звільняє позивача в силу покладених на нього спеціальних обов`язків від обов`язку постачання таким споживачам природного газу та не свідчить, що відібраний такими споживачами у період з 01.05.2020 по 31.05.2021 газ в розмірі 5 132 573,13 куб.м є несанкціонованим, оскільки виробники теплової енергії значаться в Реєстрі споживачів постачальника - позивача.  Аналогічних правомірних висновків дійшов і суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні, і що не було спростовано скаржником в апеляційній скарзі, а доводи скаржника в цій частині визнані судом апеляційної інстанції необгрунтованими.. 
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції оцінивши наявні у справі докази як кожен окремо, так і у їх сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку що позовні вимоги НАК "Нафтогаз України" - не є законними та обгрунтованими, а також не ґрунтуються на умовах вказаного договору, положеннях Кодексу ГТС та інших нормативно-правових актів, а тому задоволенню не підлягають. 
Відповідно до ч. 2 ст. 4 Господарського процесуального кодексу України, юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням.
За змістом статті 2 Господарського процесуального кодексу України, завданням господарського судочинства є справедливе, неупереджене та своєчасне вирішення судом спорів, пов`язаних із здійсненням господарської діяльності, та розгляд інших справ, віднесених до юрисдикції господарського суду, з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб, держави.
Зазначений захист має бути ефективним, тобто повинен здійснюватися з використанням такого способу захисту, який може відновити, наскільки це можливо, відповідні права, свободи й інтереси позивача.
Право на звернення до господарського суду в установленому цим Кодексом порядку гарантується. Ніхто не може бути позбавлений права на розгляд його справи у господарському суді, до юрисдикції якого вона віднесена законом. Юридичні особи та фізичні особи - підприємці, фізичні особи, які не є підприємцями, державні органи, органи місцевого самоврядування мають право на звернення до господарського суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав та законних інтересів у справах, віднесених законом до юрисдикції господарського суду, а також для вжиття передбачених законом заходів, спрямованих на запобігання правопорушенням (частини 1, 2 статті 4 Господарського процесуального кодексу України).
Статтею 15 Цивільного кодексу України передбачено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства.
Статтею 16 Цивільного кодексу України, положення якої кореспондують положенням статті 20 Господарського кодексу України, встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Зазначеними нормами матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Отже, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення.
Під порушенням слід розуміти такий стан суб`єктивного права, за якого воно зазнало протиправного впливу з боку правопорушника, внаслідок чого суб`єктивне право особи зменшилося або зникло як таке, порушення права пов`язано з позбавленням можливості здійснити, реалізувати своє право повністю або частково.
Таким чином, у розумінні закону, суб`єктивне право на захист - це юридично закріплена можливість особи використати заходи правоохоронного характеру для поновлення порушеного права і припинення дій, які порушують це право.
Позивачем є особа, яка подала позов про захист порушеного чи оспорюваного права або охоронюваного законом інтересу. При цьому позивач самостійно визначає і обґрунтовує в позовній заяві, у чому саме полягає порушення його прав та інтересів, а суд перевіряє ці доводи, і залежно від встановленого вирішує питання про наявність чи відсутність підстав для правового захисту. Вирішуючи спір, суд надає об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення до господарського суду, а також визначає, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача.
Наведена позиція ґрунтується на тому, що під захистом права розуміється державно-примусова діяльність, спрямована на відновлення порушеного права суб`єкта правовідносин та забезпечення виконання юридичного обов`язку зобов`язаною стороною, внаслідок чого реально відбудеться припинення порушення прав цього суб`єкта, він компенсує витрати, що виникли у зв`язку з порушенням його прав, або в інший спосіб нівелює негативні наслідки порушення його прав. 
Отже, обов`язковою умовою звернення до суду є наявність мети - захистити порушене, невизнане чи оспорюване право та, зрештою, ефективний засіб повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування.
Установивши наявність в особи, яка звернулася з позовом, суб`єктивного матеріального права або охоронюваного законом інтересу, на захист яких подано позов, суд з`ясовує наявність чи відсутність факту порушення або оспорення і, відповідно, ухвалює рішення про захист порушеного права або відмовляє позивачеві у захисті, встановивши безпідставність та необґрунтованість заявлених вимог.
Пред?являючи у даній справі позов, позивач посилався  на необхідність захисту його прав шляхом стягнення сплачених ним відповідачу на виконання умов договору коштів, і як вірно зазначив суд першої інстанції, з висновками якого погоджується і суд апеляційної інстанції, за вище встановлених  обставин, позивач просить захистити його права, факту порушення яких  не встановлено і позивачем не доведено в розумінні ст. ст. 76-79 Господарського процесуального кодексу України.
При цьому, відсутність порушеного права чи невідповідність обраного позивачем способу його захисту способам, визначеним законодавством, встановлюється під час розгляду справи по суті та є підставою для прийняття судового рішення про відмову в позові.
Аналогічних правомірних висновків дійшов і суд першої інстанції в оскаржуваному рішенні, і що не було спростовано скаржником в апеляційній скарзі.  
Отже, вищенаведені та усі інші доводи, посилання та обгрунтування учасників справи судом апеляційної інстанції враховані при вирішенні спору, доводи скаржника  є такими, що не спростовують висновків суду першої інстанції та висновків суду апеляційної інстанції у даній постанові щодо спірних правовідносин учасників справи, наведена скаржником судова практика в контексті спірних правовідносин є нерелевантною по відношенню до даного спору,  а судом першої інстанції, в свою чергу, надано належну оцінку усім наявним у справі доказам та правовідносинам учасників справи та ухвалено обґрунтоване рішення у відповідності до ст. 86  Господарського процесуального кодексу України, яким   відмовлено у задоволенні позову повністю.  
Аналізуючи питання обсягу дослідження доводів скаржника та їх відображення у судових рішеннях, питання вичерпності висновків суду, суд апеляційної інстанції ґрунтується на висновках, що їх зробив Європейський суд з прав людини у справі "Проніна проти України" (Рішення ЄСПЛ від 18.07.2006). Зокрема, ЄСПЛ у своєму рішенні зазначив, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. У даній справі апеляційний суд дійшов висновку, що  учасникам спору було надано вичерпну відповідь на всі істотні питання, що виникають при кваліфікації спірних відносин як у матеріально-правовому, так і у процесуальному сенсах, а доводи, викладені скаржником в апеляційній скарзі не спростовують обґрунтованих та правомірних висновків суду першої інстанції у оскаржуваному рішенні. 

Висновки суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги
У відповідності з п. 3 ч. 2 ст. 129 Конституції України та ч. 1 ст. 74 Господарського процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. 
Статтею  86  Господарського процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.
Належними є докази, на підставі яких можна встановити обставини, які входять в предмет доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування.  Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.  (ст. 76 Господарського процесуального кодексу України).
Статтею 79 Господарського процесуального кодексу України визначено, що наявність обставини, на яку сторона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, вважається доведеною, якщо докази, надані на підтвердження такої обставини, є більш вірогідними, ніж докази, надані на її спростування.  Питання про вірогідність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Ч. 1 статті 276 Господарського процесуального кодексу України визначено, що суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
З огляду на викладене, Північний апеляційний господарський суд визнає, що  доводи скаржника  викладені в апеляційній скарзі, не спростовують висновків господарського суду першої інстанції, викладених в оскаржуваному рішенні, оскаржуване рішення ухвалено з повним і достовірним встановленням всіх фактичних обставин, а також з дотриманням норм процесуального та матеріального права, у  зв`язку з чим, суд апеляційної інстанції не вбачає підстав для зміни або скасування оскаржуваного рішення Господарського суду міста Києва від 01.11.2022 у справі № 910/5053/22, за наведених скаржником доводів апеляційної скарги. 
Також, оскільки апеляційна скарга залишена без задоволення, а тому дія оскаржуваного рішення підлягає поновленню.
 
Розподіл судових витрат
Згідно із ст. 129 Господарського процесуального кодексу України, витрати по сплаті судового збору за подання апеляційної скарги покладаються на  скаржника. 
Керуючись ст. ст. 76-79, 86, 129, 233, 269, 270, 275, 276, 281-284 Господарського процесуального кодексу України, Північний апеляційний господарський суд, -

ПОСТАНОВИВ:

1. Апеляційну скаргу Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «НафтогазУкраїни» на рішення Господарського суду міста Києва від 01.11.2022 у справі № 910/5053/22- залишити без задоволення.
2. Рішення Господарського суду міста Києва від 01.11.2022 у справі № 910/5053/22 - залишити без змін.
3. Судовий збір за подачу апеляційної скарги залишити за Акціонерним товариством «Національна акціонерна компанія «НафтогазУкраїни».
4. Поновити дію рішення Господарського суду міста Києва від 01.11.2022 у справі № 910/5053/22.
5. Матеріали справи № 910/5053/22 повернути Господарському суду міста Києва.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена до суду касаційної інстанції у господарських справах, яким є Верховний Суд, шляхом подачі касаційної скарги в порядку, строки та випадках, визначених т.ст. 286-291 Господарського процесуального кодексу України. 
Касаційна скарга на постанову подається протягом 20 днів з дня її проголошення. Якщо в судовому засіданні було оголошено лише вступну та резолютивну частини судового рішення, що оскаржується, зазначений строк обчислюється з дня складення повного судового рішення.
          Повний текст постанови підписано: 15.05.2024.  

Головуючий суддя                                                                      С.Р. Станік 

Судді                                                                                О.В. Тищенко

                                                                                Є.Ю. Шаптала