УХВАЛА
 
08 квітня 2024 року
м. Київ 
 
справа № 639/1572/22
провадження № 51-154ск24
Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:
головуючої               ОСОБА_1 , 
суддів:                       ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
розглянула касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 на вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 18 жовтня 2022 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 14 грудня 2023 року і
встановила:
ухвалою колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 06 березня 2024 року касаційну скаргу засудженого ОСОБА_4 було повернуто на підставі п. 3 ч. 3 ст. 429 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України). 
Засуджений вдруге звернувся з питанням перевірки вказаних судових рішень суду в касаційному порядку. Разом із цим він заявив клопотання про поновлення йому строку касаційного оскарження.
Дослідивши доводи клопотання, матеріали касаційного провадження, колегія суддів дійшла висновку, що у задоволенні клопотання про поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження необхідно відмовити з огляду на таке.
Відповідно до вимог ч. 2 ст. 426 КПК України касаційна скарга на судові рішення може бути подана протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.
Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України, касаційна скарга повертається, якщо вона подана після закінчення строку касаційного оскарження і особа, яка її подала, не порушує питання про поновлення цього строку або суд касаційної інстанції за заявою такої особи не знайшов підстав для його поновлення.
Частиною 1 ст. 117 КПК України передбачено, що пропущений із поважних причин строк повинен бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.
Відповідно до висновку Верховного Суду України, викладеного у постанові від       20 квітня 2017 року № 5 - 440 кс (15) 16, під поважними причинами слід розуміти лише ті обставини, які були чи об`єктивно є непереборними, тобто не залежать від волевиявлення особи, пов`язані дійсно з істотними обставинами, перешкодами чи труднощами, що унеможливлювали своєчасне звернення до суду у визначений законом строк.
Також Суд звертає увагу, що у рішенні від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» Європейський суд з прав людини зробив висновок про те, що правова система багатьох країн-членів передбачає можливість продовження строків, якщо для цього є обґрунтовані підстави. Разом з тим, питання щодо поновлення строку на оскарження перебуває в межах дискреційних повноважень національних судів, однак такі повноваження не є необмеженими, тому від судів вимагається вказувати підстави для поновлення строку. Проте навіть тоді можливість поновлення не буде необмеженою, оскільки сторони в розумні інтервали часу мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан потрібного їм судового провадження. У кожній справі національні суди мають перевіряти, чи підстави для поновлення строків для оскарження виправдовують втручання у принцип res judicata (принцип юридичної визначеності).
Однак, засудженим у клопотанні взагалі не наведені доводи про необхідність поновлення йому строку на касаційне оскарження.
Отже про вирішенні цього питання Суд виходить із того, що визначений процесуальним законом трьохмісячний строк для подання касаційної скарги є досить тривалим і достатнім для реалізації права на касаційне оскарження судових рішень. При цьому особа, яка бажає подати касаційну скаргу, має діяти сумлінно для того, щоб ефективно реалізувати своє право. Хоча ст. 117 КПК України містить норму щодо поновлення пропущеного строку, але це можливо лише в разі наявності поважних причин пропуску такого строку. 
Тому при вирішенні питання про поновлення пропущеного строку, у тому числі й строку на касаційне оскарження, до уваги мають братися: тривалість самого процесуального строку; час, який минув з дати завершення процесуального строку; наявність чи відсутність обставин, які об`єктивно перешкоджали особі реалізувати своє право (повноваження) в межах визначеного процесуального строку; поведінку особи, яка звертається з відповідним клопотанням, зокрема, чи вживала особа розумних заходів для того, щоб реалізувати своє право (повноваження) в межах процесуального строку та якнайшвидше після його закінчення (у разі наявності поважних причин його пропуску) та інші доречні обставини.
Ураховуючи викладене, суд касаційної інстанції не вбачає підстав для поновлення пропущеного строку на касаційне оскарження.
За таких обставин, відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 429 КПК України, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу слід повернути засудженому, оскільки вона подана після закінчення строку касаційного оскарження та відсутні підстави для його поновлення.
Ураховуючи викладене та керуючись ст. 429 КПК України, колегія суддів 
постановила:
відмовити засудженому ОСОБА_4 в поновленні строку на касаційне оскарження на вирок Жовтневого районного суду м. Харкова від 
18 жовтня 2022 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 14 грудня 
2023 року.
Касаційну скаргу разом з усіма доданими до неї матеріалами повернути особі, яка її подала.
Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

 
ОСОБА_1                          ОСОБА_2                            ОСОБА_3