ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 травня 2024 року	Львів	Справа № 260/9831/23 пров. № А/857/26044/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі: 
головуючого судді                                                  Пліша М.А.,
суддів                                                                       Курильця А.Р., Мікули О.І.,

розглянувши в порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 на рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2023 року (головуючий суддя Скраль Т.В., м. Ужгород) по справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Військової частини НОМЕР_1 про визнання дії та бездіяльності протиправними,-
В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_1 звернувся в суд першої інстанції з адміністративним позовом до НОМЕР_2 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_1 ), ), в якому просив:
1) визнати протиправною бездіяльність щодо проведення перерахунку та виплати грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої у 2015-2018 роках та щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 за період з січня 2016 по лютий 2018 року включно з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення; 
2) зобов`язати відповідача провести перерахунок та виплату грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої у 2015-2018 роках та щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 за період з січня 2016 по лютий 2018 року включно з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення.
Рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2023 року позов задоволено частково. Визнано протиправною бездіяльність НОМЕР_2 прикордонного загону (військова частина НОМЕР_1 ) щодо проведення перерахунку та виплати ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення, виплаченої у 2015-2018 роках та щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 № 889 за період з 01 березня 2016 року по березень 2018 року включно з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення індексації грошового забезпечення.
Зобов`язано НОМЕР_2 прикордонний загін (військова частина НОМЕР_1 ) провести перерахунок ОСОБА_1 грошової допомоги на оздоровлення за 2015-2018 роки та щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року №889, за період з 01 березня 2016 року по березень 2018 року включно з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат індексації грошового забезпечення та здійснити виплату з урахуванням проведених виплат. У задоволенні решти позовних вимог відмовлено.
Не погодившись з таким рішенням суду першої інстанції, НОМЕР_2 прикордонний загін (військова частина НОМЕР_1 ) оскаржив його в апеляційному порядку, просить рішення суду скасувати і у задоволенні позову відмовити повністю.
В апеляційній скарзі зазначає, що Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» застосовується як поняття грошового забезпечення так і поняття місячного грошового забезпечення.
Постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007 № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» (чинною на момент спірних правовідносин) визначено:
1. Установити, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
3. Затвердити:
схеми посадових окладів військовослужбовців та курсантів навчальних закладів у розмірах згідно з додатками 1-8, 30-32;
схеми посадових окладів осіб рядового і начальницького складу у розмірах згідно з додатками 9-23;
схеми окладів за військовим (спеціальним) званням військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу у розмірах згідно з додатком 24;
додаткові види грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу у розмірах згідно з додатками 25-28, 33.
6. Виплачувати:
1)          надбавку за вислугу років військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу в розмірах згідно з додатком 29;
2)          надбавку за знання та використання іноземної мови військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби, Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки та інших розвідувальних органів), особам рядового і начальницького складу, які займають посади, що потребують знання та використання іноземної мови: однієї європейської - у розмірі 10 відсотків, однієї східної, угро-фінської або африканської - 15, двох і більше мов - 25 відсотків посадового окладу;
3)          надбавку за знання та використання іноземної мови військовослужбовцям Служби безпеки, Служби зовнішньої розвідки та інших розвідувальних органів, які займають посади, пов`язані з необхідністю знання та використання іноземної мови: однієї західноєвропейської - у розмірі 10 відсотків, двох і більше - 25; однієї східної, угро- фінської або африканської - 15, двох і більше мов, одна з яких східна, - 35 відсотків посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням;
4)          доплату за науковий ступінь кандидата або доктора наук з відповідної спеціальності, якщо діяльність за профілем відповідає науковому ступеню:
військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу центральних апаратів державних органів, їх регіональних управлінь та інших органів управління військових формувань, військових комісаріатів, військовослужбовцям Адміністрації, територіальних органів, територіальних підрозділів, Головного управління та підрозділів урядового фельд`єгерського зв`язку, санаторно-курортних закладів, закладів охорони здоров`я та організацій Державної служби спеціального зв`язку та захисту інформації - у розмірі відповідно 5 і 10 відсотків посадового окладу;
іншим військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу - в розмірі відповідно 15 і 25 відсотків посадового окладу.
За наявності двох наукових ступенів доплата встановлюється за одним (вищим) науковим ступенем;
5)          доплату за вчене звання особам офіцерського та начальницького складу, які займають посади, пов`язані з педагогічною або науковою діяльністю і мають вчене звання доцента (старшого наукового співробітника), у розмірі - 25, професора - 33 відсотки посадового окладу.
За наявності двох або більше вчених звань доплата встановлюється за одним (вищим) званням;
6)          надбавку за спортивні звання військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової служби), особам рядового і начальницького складу, які мають спортивні звання «заслужений тренер», «заслужений майстер спорту», - у розмірі 20 відсотків, «майстер спорту міжнародного класу» - 15, «майстер спорту» - 10 відсотків посадового окладу.
Надбавка за спортивні звання виплачується, якщо зазначені особи є чи були членами національної збірної команди України або членами національних збірних команд СРСР, країн СНД та Балтії не менше як один рік, а їх діяльність відповідає за профілем спортивним званням. За наявності двох і більше звань надбавка до посадового окладу виплачується за одним (вищим) званням;
7)          надбавку за почесні звання:
військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу центральних апаратів державних органів, їх регіональних (територіальних) управлінь та інших органів управління військових формувань, військових комісаріатів за почесне звання «заслужений» - у розмірі 5 відсотків посадового окладу;
іншим військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу за почесне звання «заслужений» - у розмірі 20 відсотків, за почесне звання «народний» - 40 відсотків посадового окладу.
Надбавка за почесні звання "заслужений" і "народний" виплачується військовослужбовцям, особам рядового і начальницького складу в разі, коли виконання ними службових обов`язків згідно з посадами збігається за профілем з почесним званням;
8)          надбавку за виконання функцій державного експерта з питань таємниць та надбавку за службу в умовах режимних обмежень військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу - у розмірах та порядку, визначених законодавством;
9)          грошову допомогу військовослужбовцям строкової військової служби, звільненим з військової служби, - в розмірі восьми, а зазначеним особам із числа дітей-сиріт і дітей, позбавлених батьківського піклування, - в розмірі 12 посадових окладів;
10)          одноразову грошову допомогу військовослужбовцям, які призвані на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період, у разі їх прийняття на військову службу за контрактом у таких розмірах:
особам рядового складу - вісім мінімальних заробітних плат;
особам сержантського і старшинського складу - дев`ять мінімальних заробітних плат;
особам офіцерського складу - десять мінімальних заробітних плат.
Окрім того додатком 25 до постанови Кабінету Міністрів України від 7 листопада 2007р. № 1294 «Додаткові види грошового забезпечення військовослужбовців Збройних Сил, Національної гвардії, Держприкордонслужби, Держспецтрансслужби, Управління державної охорони, СБУ, Служби зовнішньої розвідки та інших розвідувальних органів» встановлено вичерпний перелік додаткових видів грошового забезпечення військовослужбовців Держприкордонслужби України.
Наказом АДПСУ від 20.05.2008 № 425 «Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України», зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18 червня 2008 р. за № 537/15228, чинним на момент спірних правовідносин, визначено:
грошове забезпечення - це гарантоване державою грошове забезпечення в обсязі, що відповідає умовам проходження військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів. Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
До складу грошового забезпечення входять:
посадовий оклад, оклад за військовим званням;
щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія);
одноразові додаткові види грошового забезпечення;
місячне грошове забезпечення - це грошове забезпечення, на отримання якого у відповідному місяці має право військовослужбовець згідно із чинним законодавством.
До складу місячного грошового забезпечення входять:
посадовий оклад, оклад за військовим званням;
щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати та премія);
Розділом 3 наказу АДПСУ від 20.05.2008 № 425, також визначено додаткові види грошового забезпечення.
Ні постановою Кабінету Міністрів України від 07.11.2007М 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», ні наказом АДПСУ від 20.05.2008 № 425 «Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України» не визначено такого виду грошового забезпечення як додаткова грошова винагорода.
Щодо посилання позивача на Постанову Кабінету Міністрів України від 22.09.2010 року № 889 нею Кабінет Міністрів України встановив щомісячну додаткову грошову винагороду (далі - винагорода) для окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій.
На час установлення винагорода мала виплачуватися військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), які займали посади плаваючого та льотного складу Збройних Сил, Державної прикордонної служби та льотного складу внутрішніх військ Міністерства внутрішніх справ (пункт 1 постанови КМУ № 889 від 22.09.2010 року).
Відповідно до п. 2 цієї постанови граничні розміри, порядок та умови виплати винагороди, передбачені пунктом 1, визначаються Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ та Адміністрацією Державної прикордонної служби за погодженням з Міністерством праці та соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення.
У подальшому, постановою КМУ № 704 від 16.09.2015 року, яка набрала чинності з 01.01.2016 року, було розширено перелік категорій військовослужбовців та інших осіб, яким відповідно до пункту 1 цієї постанови встановлювалася винагорода.
Проте, вказаною постановою до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889 зміни не вносилися.
Відповідно до пункту 2 постанови Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії України та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» та з метою впорядкування виплати щомісячної грошової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України наказом Міністерства внутрішніх справ № 73 від 02.02.2016 року, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11.02.2016 року за № 217/28347, затверджено Інструкцію про розміри і порядок виплати додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України (далі - Інструкція № 73 від 02.02.2016 року).
Таким чином, вищезазначена інструкція прийнята відповідно до п. 2 постанови КМУ № 889 від 22.09.2010 року та відповідно до ч. 4 ст. 9 Закону України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей».
Відповідно до п. 1 Інструкції № 73 від 02.02.2016 року, Інструкція визначає порядок та умови виплати особам офіцерського складу, особам рядового, сержантського і старшинського складу, які проходять військову службу за контрактом (далі - військовослужбовці) та займають посади в Держприкордонслужбі, регіональних управліннях Держприкордонслужби, в загонах морської охорони, органах охорони державного кордону (прикордонних загонах, окремих контрольно-пропускних пунктах, авіаційних частинах), в розвідувальному органі Держприкордонслужби, навчальних закладах, науково-дослідних установах, підрозділах спеціального призначення та органах забезпечення Держприкордонслужби (далі - органи Держприкордонслужби), щомісячної додаткової грошової винагороди (далі - винагорода).
Згідно з п. 8 Інструкції № 73 від 02.02.2016 року винагорода не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення та інших одноразових виплат.
Відповідно до пп. 2 п. 2 Інструкції № 73 від 02.02.2016 року виплата винагороди здійснюється в таких розмірах й таким військовослужбовцям - військовослужбовцям (крім зазначених у підпункті 1 цього пункту) - до 60 відсотків місячного грошового забезпечення. Розміри винагороди для органів Держприкордонслужби з урахуванням виконання покладених завдань, особливостей умов проходження служби військовослужбовцями встановлюються наказами Адміністрації Держприкордонслужби в межах видатків на грошове забезпечення, передбачених для Держприкордонслужби у Державному бюджеті України на відповідний рік.
Пунктом 9 Інструкції № 73 від 02.02.2016 року передбачено, що начальник (командир) органу Держприкордонслужби має право зменшувати розміри винагороди.
Таким чином, винагорода немає фіксованого розміру та залежить від видатків на грошове забезпечення, а підпунктом 2 пункту 2 Інструкції передбачено лише граничний розмір такої винагороди.
Пунктом 6 Інструкції № 73 від 02.02.2016 року передбачено, що винагорода виплачується військовослужбовцям за місцем штатної служби за минулий місяць одночасно з виплатою грошового забезпечення за поточний місяць на підставі наказу начальника (командира) органу Держприкордонслужби; начальникам (командирам) органів Держприкордонслужби - на підставі наказів вищих начальників.
Водночас, відповідно до п. 28.3. Інструкції про організацію фінансового господарства в органах Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом Адміністрації Державної прикордонної служби України № 155 від 28.02.2006 року, встановлено строки виплати грошового забезпечення військовослужбовцям - з 15 по 20 число за звітний місяць.
Отже, порядок виплати грошової винагороди та грошового забезпечення також відрізняється.
Враховуючи викладене, апелянт вважає, що винагорода не входить до структури і складу місячного грошового забезпечення військовослужбовців, з якого здійснювалось нарахування Позивачу грошової допомоги на оздоровлення, одноразової грошової допомоги при звільненні та матеріальної допомоги на соціальні потреби у 2016, 2017 та 2018 році.
Пунктом 1 ПКМУ 889 від 22.09.2010, установлено саме щомісячну додаткову грошову винагороду « 1. Установити щомісячну додаткову грошову винагороду...»
Винагорода має окремий, особливий і разовий вираз виплати, позаяк виплачується тільки тим категоріям військовослужбовцям, перелік яких наведений у цій постанові, і тоді, коли у фонді грошового забезпечення наявні (передбачені) кошти для їх виплати; вона (винагорода) виплачується як доповнення до суми грошового забезпечення та не має фіксованого розміру. Виплата цієї винагороди ставиться в залежність від порядку та умов, що нормативно встановлені розпорядником коштів, відповідно до яких, зокрема, щомісячна її виплата можлива, коли військовослужбовець перебуває на військовій службі.
Окрім того, постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» та наказом Міністерства внутрішніх справ № 73 від 02.02.2016, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 11.02.2016 за № 217/28347, «Про затвердження Інструкції про розміри і порядок виплати додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Державної прикордонної служби України» визначено, що виплата додаткової грошової винагороди обраховується від місячного грошового забезпечення, тобто вона не входить до складу місячного грошового забезпечення.
Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 01.03.2018 р. у справі № 761/17387/17.
У рішенні суду зазначено, що історичний (в історичному розвитку) та нормативний підхід до розуміння положень постанови №889 в системному зв`язку із нормами статей 9 і 15 Закону №2011- ХІІ та правилами Інструкції дають підстави стверджувати, що винагорода, встановлена постановою №889, не входить до структури і складу грошового забезпечення військовослужбовців, з якого нараховується й виплачується одноразова грошова допомога на підставі пункту 2 статті 15 Закону № 2011-ХІІ. Ця винагорода має окремий, особливий і разовий вираз виплати, позаяк виплачується тільки тим категоріям військовослужбовцям, перелік яких наведений у цій постанові, і тоді, коли у фонді грошового забезпечення наявні (передбачені) кошти для її виплати; вона (винагорода) виплачується як доповнення до суми грошового забезпечення.
Виплата цієї винагороди ставиться в залежність від порядку й умов, що нормативно встановлені розпорядником коштів, відповідно до яких, зокрема, щомісячна її виплата можлива, коли військовослужбовець перебуває на військовій службі, і водночас вона не включається до складу одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.
Така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 23.01.2020 року у справі № 820/330/18.
У постанові Верховного Суду від 14 травня 2020 року у справі №817/1196/17, викладено наступну правову позицію:
З аналізу наведених правових норм вбачається, що щомісячна додаткова грошова винагорода, яка передбачена Постановою № 889, не входить до структури і складу грошового забезпечення військовослужбовців, з якого нараховується й виплачується одноразова грошова допомога, передбачена статтею 15 Закону № 2011-ХІІ. Ця винагорода має окремий, особливий і разовий характер виплати, оскільки виплачується тільки тим категоріям військовослужбовців, перелік яких наведений у цій постанові, і тоді, коли у фонді грошового забезпечення наявні (передбачені) кошти для її випла ти.
Винагорода виплачується як доповнення до суми грошового забезпечення. Виплата цієї винагороди ставиться в залежність від порядку й умов, що нормативно встановлені розпорядником коштів, відповідно до яких, зокрема, щомісячна її виплата можлива, коли військовослужбовець перебуває на військовій службі, і водночас вона не включається до складу одноразової грошової допомоги при звільненні з військової служби.
Також, аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 01.03.2018 у справі № 761/17387/17, від 19.06.2018 у справі № 825/1138/17, від 03.04.2019 у справі № 808/2189/16.
Така ж правова позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду від 23.01.2020 у справі № 820/330/18, від 16.07.2020 у справі № 820/5473/17, від 15.07.2020 у справі № 750/6945/17.
Верховний Суд у постанові Великої Палати від 16 вересня 2020 року у справі № 826/14853/17 щодо застосування до спірних правовідносин висновків Верховного суду України, викладених у постановах від 15.10.2013 (справа №21-368а13), 04.11.2014 (справа №21-473а14), 03.03.2015 (справа №21-32а15), 19.05.2015 (справа №21-466а15) та Верховного Суду в постанові від 01.03.2018 у справі №761/17387/17, вважає за необхідне зазначити, що у вказаних рішеннях судом касаційної інстанції проаналізовано положення Постанови № 889 та порядок виплати щомісячної додаткової грошової винагороди військовослужбовцям Збройних Сил України в частині, яка є тотожною положенням п.8 Інструкції № 73, а отже не суперечать висновкам суду в аналогічних справах щодо відсутності підстав для включення щомісячної додаткової грошової винагороди до розміру грошового забезпечення, з якого обчислюється розмір одноразової грошової допомоги при звільненні.
Окрім того, що ні Постановою КМУ від 7 листопада 2007 р. № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» ні Наказом АДПСУ від 20.05.2008 № 425 «Про затвердження Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України», зареєстровано в Міністерстві юстиції України 18 червня 2008 р. за № 537/15228, чинними на момент спірних правовідносин не встановлено винагороди передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889, а також зміни до цих керівних документів зазначеною постановою не вносилися.
Щодо допомоги на оздоровлення, то апелянт зазначає, що підпунктом 3 пункту 5 Постанови КМ України «Про грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб» від 30 серпня 2017 р. № 704 визначено наступне:
Надати право керівникам державних органів у межах асигнувань, що виділяються на їх утримання: 3) надавати один раз на рік військовослужбовцям (крім військовослужбовців строкової військової служби), особам рядового і начальницького складу матеріальну допомогу на оздоровлення у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення, в розмірі місячного грошового забезпечення.
Пунктом 3.6.1. Глави 3.6. «Матеріальна допомога на оздоровлення» Розділу III. Додаткові види грошового забезпечення Інструкції про порядок виплати грошового забезпечення військовослужбовцям Державної прикордонної служби України, затвердженої наказом АДПСУ від 20.05.2008 № 425, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18 червня 2008 р. за № 537/15228, яка діяла на момент виникнення спірних відносин, визначено наступне: Військовослужбовцям (крім  військовослужбовців строкової військової служби) за рішенням начальника (командира) органу Держприкордонслужби може надаватися у межах фонду грошового забезпечення, затвердженого в кошторисі органу Держприкордонслужби, один раз на рік матеріальна допомога на оздоровлення у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.
Згідно Архівних відомостей які подані позивачем до позову, вбачається, що у графі що у травні 2015, вересні 2016, вересні 2017 та травні 2018 позивачі було виплачено матеріальну допомогу на оздоровлення. Відтак, враховуючи наявність дискреційних повноважень з даного питання у відповідача, останньому було нараховано та виплачено матеріальну допомогу на оздоровлення у розмірі, що не перевищує їх місячного грошового забезпечення.
У зв`язку із вище наведеним вважає, що щомісячна додаткова винагорода та матеріальна допомога на оздоровлення не включається до складу грошового забезпечення, з якого здійснюється обчислення одноразових додаткових видів грошового забезпечення та інших одноразових виплат, крім того у спірний період позивачу індексацію грошового забезпечення позивачу нараховувалася згідно чинного законодавства, тому підстави для перерахунку вказаних виплат відсутні.
Згідно п. 3 ч.1 ст. 311 КАС України суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Згідно ч.1 та ч. 2 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції не обмежений доводами та вимогами апеляційної скарги, якщо під час розгляду справи буде встановлено порушення норм процесуального права, які є обов`язковою підставою для скасування рішення, або неправильне застосування норм матеріального права.
Заслухавши суддю доповідача, вивчивши матеріали справи, та доводи апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних міркувань.  
Судом першої інстанції встановлено, що у спірні у цій справі періоди позивач проходив військову службу у НОМЕР_2 прикордонному загоні (Військова частина НОМЕР_1 ).
Відповідно до Витягу із наказу Голови Державної прикордонної служби України від 05 вересня 2023 року № 1273-ОС «По особовому складу» ОСОБА_1 звільнено з військової служби за підпунктом «г» пункту 3 частини п`ятої статті 26 Закону в запас.
Відповідно до Витягу із наказу Голови Державної прикордонної служби України від 12 вересня 2023 року № 1315-ОС «По особовому складу» ОСОБА_1 звільнено з військової служби у запас та виключено зі списків особового складу з 12 вересня 2023 року.
Зі змісту наявних у матеріалах справи особистих карток грошового забезпечення ОСОБА_1 за 2015-2018 роки, вбачається, що позивачу виплачувалися:
- грошова допомога на оздоровлення у травні 2015 року у розмірі 4 948,75 грн., у вересні 2016 року у розмірі 7 232,50 грн., у вересні 2017 року у розмірі 7 232,50 грн., у травні 2018 року у розмірі 13 436,00 грн.;
- у період з 01 березня 2016 року по березень 2018 року щомісячна додаткова грошова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889.
Відповідно до довідки № 222 від 14 грудня 2023 року НОМЕР_2 прикордонний загін підтверджує, що індексація ОСОБА_1 виплачувалася таким чином, а саме: 2015 рік виплата проводилася з листопада по грудень в розмірі 2924,42 грн, при базовому місяці лютий 2015 року (зміна вислуги років); 2016 рік виплата не проводилася базовий місяць встановлювався лютий 2015 року (зміна вислуги років); 2017 рік виплата не проводилася базовий місяць встановлювався лютий 2015 року (зміна вислуги років); 2018 рік виплата не проводилася базовому місяці березень 2018 року (зміна посадового окладу); 2019 рік виплата проводилася у червні та з листопада по грудень в розмірі 1991,44 грн., при базовому місяці березень 2018 року (зміна посадового окладу).
Сума не виплачених сум індексації з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2019 року відповідно до довідки розрахунок становить 19475,46 гривень. Дана довідка направлена Коменданту Окремої комендатури охорони і забезпечення Державної прикордонної служби України.
Постановляючи рішення, суд першої інстанції виходив з того, що згідно з частинами першою, другою статті 2 Закону України від 25 березня 1992 року № 2232-XII «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі - Закон № 2232, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) військова служба є державною службою особливого характеру, яка полягає у професійній діяльності придатних до неї за станом здоров`я і віком громадян України, пов`язаній із захистом Вітчизни. Час проходження військової служби зараховується громадянам України до їх страхового стажу, стажу роботи, стажу роботи за спеціальністю, а також до стажу державної служби.
Порядок проходження громадянами України військової служби, їх права та обов`язки визначаються цим Законом, відповідними положеннями про проходження військової служби громадянами України, які затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами ( частини 4 статті 2 Закону № 2232).
За змістом частин першої-четвертої статті 9 Закону України від 20 грудня 1991 року № 2011-ХІІ «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей» (далі - Закон № 2011, в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) держава гарантує військовослужбовцям достатнє матеріальне, грошове та інші види забезпечення в обсязі, що відповідає умовам військової служби, стимулює закріплення кваліфікованих військових кадрів.
Центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері праці та соціальної політики, інші центральні органи виконавчої влади відповідно до їх компетенції розробляють та вносять у встановленому порядку пропозиції щодо грошового забезпечення військовослужбовців.
До складу грошового забезпечення входять: посадовий оклад, оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премія); одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Грошове забезпечення визначається залежно від посади, військового звання, тривалості, інтенсивності та умов військової служби, кваліфікації, наукового ступеня і вченого звання військовослужбовця.
Грошове забезпечення підлягає індексації відповідно до закону.
Грошове забезпечення виплачується у розмірах, що встановлюються Кабінетом Міністрів України, та повинно забезпечувати достатні матеріальні умови для комплектування Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань та правоохоронних органів кваліфікованим особовим складом, враховувати характер, умови служби, стимулювати досягнення високих результатів у службовій діяльності.
Порядок виплати грошового забезпечення визначається Міністром оборони України, керівниками центральних органів виконавчої влади, що мають у своєму підпорядкуванні утворені відповідно до законів України військові формування та правоохоронні органи, керівниками розвідувальних органів України.
Пунктом 1 постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2007 року № 1294 «Про упорядкування структури та умов грошового забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу та деяких інших осіб», яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин, установлено, що грошове забезпечення військовослужбовців, осіб рядового і начальницького складу складається з посадового окладу, окладу за військовим (спеціальним) званням, щомісячних (підвищення посадового окладу, надбавки, доплати, винагороди, які мають постійний характер, премії) та одноразових додаткових видів грошового забезпечення.
З огляду на це  суд правильно вважав, що до складу грошового забезпечення військовослужбовців входять чотири види складових: посадовий оклад; оклад за військовим званням; щомісячні додаткові види грошового забезпечення; одноразові додаткові види грошового забезпечення.
Відповідно до частини першої статті 10-1 Закону № 2011 військовослужбовцям, крім військовослужбовців строкової військової служби, надаються щорічні основні відпустки із збереженням грошового, матеріального забезпечення та наданням грошової допомоги на оздоровлення у розмірі місячного грошового забезпечення.
Постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року №889 «Питання грошового забезпечення окремих категорій військовослужбовців Збройних Сил, Державної прикордонної служби, Національної гвардії, Служби зовнішньої розвідки та осіб начальницького складу органів і підрозділів цивільного захисту Державної служби з надзвичайних ситуацій» (далі - Постанова №889) встановлено щомісячну додаткову грошову винагороду, зокрема, військовослужбовцям Державної прикордонної служби (крім тих, що зазначені в підпункті 1 цього пункту, та військовослужбовців строкової військової служби) - у розмірі, що не перевищує місячне грошове забезпечення.
Пунктом 2 Постанови № 889 передбачено, що граничні розміри, порядок та умови виплати щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої пунктом 1 цієї постанови, визначаються Міністерством оборони, Міністерством внутрішніх справ, Адміністрацією Державної прикордонної служби за погодженням з Міністерством соціальної політики і Міністерством фінансів у межах затвердженого фонду грошового забезпечення.
Отже, розрахунковою величиною для обрахунку розміру грошової допомоги на оздоровлення та щомісячної додаткової грошової винагороди є місячне грошове забезпечення.
Згідно із абзацом другим статті 1 Закону України від 03 липня 1991 року № 1282-XII «Про індексацію грошових доходів населення» (далі-Закон № 1282) індексація грошових доходів населення - встановлений законами та іншими нормативно-правовими актами України механізм підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг.
Відповідно до частини першої статті 2 Закону № 1282 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, зокрема, оплата праці (грошове забезпечення).
Частиною шостою статті 2 Закону № 1282 визначено, що індексації підлягають грошові доходи населення у межах прожиткового мінімуму, встановленого для відповідних соціальних і демографічних груп населення.
Відповідно до частин другої, шостої статті 5 Закону № 1282 підприємства, установи та організації, що фінансуються чи дотуються з Державного бюджету України, підвищують розміри оплати праці (грошового забезпечення) у зв`язку з індексацією за рахунок власних коштів і коштів Державного бюджету України.
Проведення індексації грошових доходів населення здійснюється у межах фінансових ресурсів бюджетів усіх рівнів та бюджетів фондів загальнообов`язкового державного соціального страхування на відповідний рік.
Згідно із статтею 6 Закону № 1282 у разі виникнення обставин, передбачених статтею 4 цього Закону грошові доходи населення визначаються як результат добутку розміру доходу, що підлягає індексації в межах прожиткового мінімуму для відповідних соціальних і демографічних груп населення, та величини індексу споживчих цін.
Порядок проведення індексації грошових доходів населення визначається Кабінетом Міністрів України.
Відповідно до пункту 2 Порядку проведення індексації грошових доходів населення, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 17 липня 2003 року № 1078 індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані в гривнях на території України, які не мають разового характеру, зокрема, грошове забезпечення військовослужбовців, поліцейських, осіб рядового і начальницького складу, посадових осіб митної служби.
Статтею 18 Закону України від 05 жовтня 2000 року № 2017-ІІІ «Про державні соціальні стандарти та державні соціальні гарантії» (далі - Закон № 2017) визначено право громадян на інші соціальні гарантії.
Відповідно до вказаної статті законами України з метою надання соціальної підтримки населенню України в цілому та окремим категоріям громадян встановлюються державні гарантії, зокрема, щодо індексації доходів населення з метою підтримання достатнього життєвого рівня громадян та купівельної спроможності їх грошових доходів в умовах зростання цін.
Згідно з положеннями статті 19 Закону № 2017 державні соціальні гарантії є обов`язковими для всіх державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій незалежно від форми власності.
Розглядаючи спір, суд першої інстанції вірно вважав, що при вирішенні питання щодо індексації слід субсидіарно застосовувати положення спеціальних законів щодо механізму проведення індексації, її мети та правової природи (суті), зокрема Закону № 2017, Закону № 1282 та Порядку № 1078.
Верховний Суд у постановах від 19 червня 2019 року у справі № 825/1987/17, від 20 листопада 2019 року у справі № 620/1892/19, від 05 лютого 2020 року у справі №825/565/17 зазначив, що індексація грошового забезпечення, як складова грошового забезпечення військовослужбовців, є однією з основних державних гарантій щодо оплати їх праці, а отже підлягає обов`язковому нарахуванню і виплаті.
Отже, індексація грошового забезпечення є складовою місячного грошового забезпечення військовослужбовця і повинна включатися до розрахунку грошової допомоги на оздоровлення, одноразової грошової допомоги при звільненні та щомісячної додаткової грошової винагороди.
У даній спірній ситуації судом першої інстанції з`ясовано, що згідно особистих карток грошового забезпечення ОСОБА_1 за 2015-2018 роки, (а.с. 11-14) позивачу виплачувалися:
- грошова допомога на оздоровлення у травні 2015 року у розмірі 4 948,75 грн, у вересні 2016 року у розмірі 7 232,50 грн, у вересні 2017 року у розмірі 7 232,50 грн, у травні 2018 року у розмірі 13 436,00 грн.;
- у період з 01 березня 2016 року по березень 2018 року щомісячна додаткова грошова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889.
Відповідно до довідки № 222 від 14 грудня 2023 року НОМЕР_2 прикордонний загін підтверджує, що індексація ОСОБА_1 виплачувалася таким чином, а саме: 2015 рік виплата проводилася з листопада по грудень в розмірі 2924,42 грн., при базовому місяці лютий 2015 року (зміна вислуги років); 2016 рік виплата не проводилася базовий місяць встановлювався лютий 2015 року (зміна вислуги років); 2017 рік виплата не проводилася базовий місяць встановлювався лютий 2015 року (зміна вислуги років); 2018 рік виплата не проводилася базовому місяці березень 2018 року (зміна посадового окладу); 2019 рік виплата проводилася у червні та з листопада по грудень в розмірі 1991,44 грн, при базовому місяці березень 2018 року (зміна посадового окладу).
Сума не виплачених сум індексації з 01 січня 2018 року по 31 грудня 2019 року відповідно до довідки розрахунок становить 19475,46 гривень. Дана довідка направлена ІНФОРМАЦІЯ_1 .
З огляду на те, що індексація грошового забезпечення під час проходження військової служби та звільнення з неї позивачу не була нарахована та виплачена, то суд підставно вважав, що позивач має право на перерахунок грошової допомоги на оздоровлення за 2015-2018 роки та щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889, за період з 01 березня 2016 року по березень 2018 року включно з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат індексації грошового забезпечення.
З огляду на викладене, суд першої інстанції правильно відхилив твердження відповідача, що такі виплати як грошова допомога на оздоровлення та щомісячна додаткова грошова винагорода, передбачена постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889 за своєю правовою природою входять до складу грошового забезпечення, проте мають своє цільове призначення та разовий характер виплати, отже відповідно до статті 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» не підлягають індексації, оскільки спірним у цій справі є не питання індексації зазначених виплат, а включення індексації до місячного грошового забезпечення, як розрахункової величини, при їх обрахунку.
Враховуючи зазначене вище, суд дійшов вірного висновку про протиправність бездіяльності відповідача у здійсненні перерахунку та виплати позивачу грошової допомоги на оздоровлення за 2015-2018 роки та щомісячної додаткової грошової винагороди, передбаченої постановою Кабінету Міністрів України від 22 вересня 2010 року № 889, за період з 01 березня 2016 року по березень 2018 року включно з урахуванням у складі місячного грошового забезпечення для обрахунку вказаних виплат індексації грошового забезпечення, а тому підставно вважав, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню.
З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги не заслуговують на увагу, суд першої інстанції вірно встановив обставини справи, правильно  застосував норми матеріального та процесуального права, відтак рішення суду першої інстанції слід залишити без змін. 
Керуючись ст. 243, ст. 308, ст. 311, п. 1 ч. 1 ст. 315, ст. 316, ст. 321, ст. 322, ст. 325, ст. 329 КАС України, суд, - 
П О С Т А Н О В И В :

апеляційну скаргу Військової частини НОМЕР_1 залишити без задоволення, а рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 20 грудня 2023 року у справі №260/9831/23 залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дати її прийняття та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції.   

Головуючий суддя	 	М. А. Пліш 	
судді	 	А. Р. Курилець 	
 	 	О. І. Мікула