УХВАЛА
30 травня 2024 року 
м. Київ
справа № 280/2362/23
адміністративне провадження № К/990/18734/24 
Верховний Суд у складі судді-доповідача Касаційного адміністративного суду Соколова В.М., перевіривши касаційну скаргу Насонової Марини Сергіївни , яка діє в інтересах ОСОБА_2 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20 липня 2023 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 29 листопада          2023 року у справі № 280/2362/23 за позовом ОСОБА_2 до Військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України, Військової частини НОМЕР_2 Міністерства оборони України, за участю третьої особи - Міністерства оборони України, про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії,
УСТАНОВИВ:
ОСОБА_2 звернувся до Запорізького окружного адміністративного суду з позовом, у якому просив:
- визнати протиправними дії командування військової частини НОМЕР_1 щодо невизнання призначення командиром 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України ОСОБА_2 починаючи з лютого 2022 року по теперішній час;
- зобов`язати командування військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України видати наказ про призначення ОСОБА_2 командиром 1 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України від 26 лютого 2022 року;
- зобов`язати командування військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України поновити його на посаді згідно штатного розкладу військової частини НОМЕР_1 ;
- визнати протиправними дії командування військової частини НОМЕР_2 щодо невизнання дати та обставин отримання поранення 16 березня 2022 року в м. Пологи Запорізької області ОСОБА_2 під час захисту Батьківщини;
- зобов`язати командування військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України надати довідку та форми про встановлення отримання поранення 16 березня 2022 року в м. Пологи Запорізької області ОСОБА_2 під час захисту Батьківщини;
- визнати протиправними дії командування військової частини НОМЕР_2 щодо не нарахування виплат грошового забезпечення та додаткових витрат, а саме нарахування з індексацією грошових коштів за невикористану відпустку, кошти на оздоровлення, кошти за неотримане речове майна, одноразової грошової допомоги за наказом №168 від 28 лютого 2022 року та одноразова грошова допомога за статті 16 Закону № 2011-XII ОСОБА_2 , за період починаючи з 26 лютого 2022 року по теперішній час;
- зобов`язати командування військової частини НОМЕР_1 Міністерства оборони України здійснити нарахування та виплатити - грошове забезпечення та додаткових витрат ОСОБА_2 , за період починаючи з 26 лютого 2022 року по теперішній час.
Рішенням Запорізького окружного адміністративного суду від 20 липня 2023 року, залишеним без змін постановою Третього апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2023 року, у задоволенні позову відмовлено.
Не погодившись із рішеннями судів першої та апеляційної інстанцій, відповідач звернувся до Верховного Суду з касаційною скаргою. 
Ухвалами Верховного Суду від 18 січня 2024 року, від 14 березня 2024 року, від 15 квітня         2024 року, від 10 травня 2024 року касаційні скарги ОСОБА_2 повернуто скаржнику. 
14 травня 2024 року до Верховного Суду вп`яте надійшла касаційна скарга Насонової Марини Сергіївни , яка діє в інтересах ОСОБА_2 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20 липня 2023 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2023 року у справі № 280/2362/23.
За правилами частини першої статті 334 КАС України за відсутності підстав для залишення касаційної скарги без руху, повернення касаційної скарги чи відмови у відкритті касаційного провадження суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відкриття касаційного провадження у справі.
Згідно з частиною четвертою статті 328 КАС України підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частині першій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно в таких випадках: 1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку; 2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні; 3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах; 4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами другою і третьою статті 353 цього Кодексу.
Підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у частинах другій і третій цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права.
Відповідно до пункту 4 частини другої статті 330 КАС України у касаційній скарзі зазначаються підстава (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 328 цього Кодексу підстави (підстав).
У касаційній скарзі скаржник посилається на пункт 1 частини четвертої статті 328 КАС України та вказує, що суди не застосували норми права без урахування висновків щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладених у постанові Верховного Суду від 25 квітня 2018 року провадження №61-1125св17, 11 вересня 2017 року провадження 6-1074цс17. Також представник позивача посилається на пункт 3 частини четвертої статті 328 КАС України та зазначає, що відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах.
Разом з тим Верховний Суд уже надавав пояснення щодо вимог до форми і змісту касаційної скарги в частині викладення підстави касаційного оскарження судових рішень, передбачених пунктами 1, 3 частини четвертої статті 328 КАС України, однак скаржник так і не врахував зауваження, викладені Верховним Судом, зокрема в ухвалі від 10 травня 2024 року, зміст касаційної скарги є майже ідентичним попередньо поданій касаційній скарзі, яку Верховний Суд визнав неналежно оформленою. Це свідчить виключно про формальний підхід до оформлення касаційної скарги та ігнорування скаржником роз`яснень, які йому надавав Верховний Суд.
З огляду на викладене, Суд вважає недоведеними наявність підстав касаційного оскарження, визначених пунктами 1, 3 частини четвертої статті 328 КАС України.
Суд повторно звертає увагу скаржника, що суд касаційної інстанції не може самостійно визначати підстави касаційного оскарження, такий обов`язок покладено на особу, яка оскаржує судові рішення, оскільки в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження (частина третя статті 334 КАС України), а в подальшому саме в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення (частина перша статті 341 КАС України).
Отже, відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження або їх некоректне (помилкове) визначення, або визначення безвідносно до предмета спору у конкретній справі, у якій подається касаційна скарга, унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
З урахуванням змін до КАС України, які набрали чинності 08 лютого 2020, суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах доводів та вимог касаційної скарги, які стали підставою для відкриття касаційного провадження, а тому відсутність у касаційній скарзі визначених законом підстав касаційного оскарження унеможливлює її прийняття та відкриття касаційного провадження.
Згідно з пунктом 4 частини п`ятої статті 332 КАС України касаційна скарга не приймається до розгляду і повертається суддею-доповідачем також, якщо у касаційній скарзі не викладені передбачені цим Кодексом підстави для оскарження судового рішення в касаційному порядку.
При цьому, такий недолік касаційної скарги зумовлює її повернення одноособово суддею, без аналізу колегією суддів дотримання решти вимог, визначених статтею 330 КАС України.
За таких обставин, касаційну скаргу необхідно повернути особі, яка її подала, на підставі пункту 4 частини п`ятої статті 332 КАС України.
Керуючись статтями 328, 330, 332 КАС України,
УХВАЛИВ:
Касаційну скаргу Насонової Марини Сергіївни , яка діє в інтересах ОСОБА_2 на рішення Запорізького окружного адміністративного суду від 20 липня 2023 року та постанову Третього апеляційного адміністративного суду від 29 листопада 2023 року у справі № 280/2362/23  повернути особі, яка її подала.
Копію ухвали про повернення касаційної скарги надіслати учасникам справи. Скаржнику надіслати копію ухвали про повернення касаційної скарги разом з касаційною скаргою та доданими до скарги матеріалами.
Повернення касаційної скарги не позбавляє права повторного звернення до адміністративного суду в порядку, встановленому законом.
Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання є остаточною та оскарженню не підлягає.

Суддя                                                                                                            В.  М.  Соколов