ТРЕТІЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
П О С Т А Н О В А
і м е н е м  У к р а ї н и

29 березня 2024 року 	м. Дніпро	справа № 202/11750/23	

Третій апеляційний адміністративний суд 
у складі колегії суддів: головуючого - судді  Ясенової Т.І. (доповідач),
                               суддів:  Головко О.В., Суховарова А.В.,     
розглянувши в порядку письмового провадження в місті Дніпрі адміністративну справу за апеляційною скаргою Державної служби України з безпеки на транспорті на рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 серпня 2023 року в адміністративній справі за позовом ОСОБА_1 до Державної служби України з безпеки на транспорті про адміністративне правопорушення на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду із адміністративним позовом до Державної служби України з безпеки на транспорті, в якому просив скасувати постанови по справам про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі серії ВМ №00009340 від 31.01.2022, серії ВМ №00009341 від 31.01.2022 та серії ВМ №00009722 від 14.02.2022, винесені Державною службою України з безпеки на транспорті стосовно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та закрити провадження по справам.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що до 13.05.2022 був власником транспортного засобу марки Мерседес-Бенц 1823 з державним номерним знаком НОМЕР_1 , на підставі Свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 .
Так, старшим державним інспектором відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті, ОСОБА_2 винесено постанову ВМ №00009340 від 31.01.2022 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 грн. Згідно цієї постанови, 31.01.2022 о 0 год. 15 хв., за адресою М-03 Київ - Харків - Довжанський, км 81 + 000 зафіксовано транспортний засіб Мерседес-Бенц 1823, д/н НОМЕР_1 . Відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: навантаження на одиночну вісь транспортного засобу на 14,6% (4,02 тон), відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Крім того, старшим державним інспектором відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті, Колєснік Н.Г. винесено постанову ВМ №00009341 від 31.01.2022 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 грн. Згідно цієї постанови, 31.01.2022 о 21 год. 37 хв., за адресою М-06 Київ - Чоп, км 24 + 100 зафіксовано транспортній засіб Мерседес-Бенц 1823, д/н НОМЕР_1 . Відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: навантаження на одиночну вісь транспортного засобу на 14,6% (4,02 тон), відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. 14.02.2022 старшим державним інспектором відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті, Савченко В.О. винесено постанову ВМ №00009722 від 14.02.2022 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 грн. Згідно цієї постанови, 13.02.2022 о 0 год. 09 хв., за адресою М-06 Київ - Чоп, км 24 + 100 зафіксовано транспортний засіб Мерседес-Бенц 1823, ДНЗ НОМЕР_1 . Відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: навантаження на одиночну вісь транспортного засобу на 13,4°/о (3,838 тон), відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Позивач вважає, що оскаржувані постанови є протиправними та підлягають скасування, що обґрунтовується наступним.
Так, оскаржувані постанови оформлено без зазначення обов`язкових відомостей, як це передбачено Інструкцією з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, затвердженої Наказом Мінінфраструктури № 512 від 27.09.2021 (в редакції, що діяла на момент складення оскаржуваних постанов, далі - Інструкція), а саме вони не містить наступної інформації у розділі “Установив (ла)”: категорія транспортного засобу, тип транспортного засобу, повна маса транспортного засобу, ширина, висота, довжина, розподіл навантаження за вісями транспортного засобу (номер вісі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей), фактична міжосьова відстань, фактична шинність (кількість коліс) на вісі); суть адміністративного правопорушення, а також допустимі габаритно-вагові параметри транспортних засобів для проїзду на даній ділянці автомобільної дороги; у розділі «Інформація про технічний засіб»: тип обладнання, серійний номер.
Вважає, що відсутність цієї інформації свідчить про її не встановлення відповідачем та ставить під сумнів врахування відповідачем вказаних критеріїв при встановленні факту перевищення встановлених законодавством вагових норм та безпосередньо сам факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.2 ст. 132-1 КУпАП.
Зі змісту оскаржуваних постанов випливає, що в них міститься «посилання в Інтернеті на веб-сайт, на якому особа може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом (за наявності) транспортного засобу в момент учинення правопорушення та постановою в електронній формі.
Однак, на “Сервісі перевірки адміністративних правопорушень в галузі безпеки на транспорті зафіксованих в автоматичному режимі” неможливо встановити вчинення з боку позивача адміністративного правопорушення, оскільки оскаржувані постанови відсутні.
При введенні зазначених в оскаржуваних постановах адрес веб-сайтів та ідентифікаторів, доступ до сторінок веб-сайту, на якому позивач може ознайомитися із зображенням чи відеозаписом транспортного засобу в момент вчинення адміністративних правопорушень, взагалі не надається, а тому неможливо перевірити правильність зазначених відповідачем в оскаржуваних постановах даних.
З метою ознайомлення із доказами вчинення адміністративних правопорушень, позивач намагався перейти на веб-сайт у спосіб сканування відеокамерою мобільного телефону QR-кодів, що містяться в оскаржуваних постановах, але доступ до веб-сайту щодо оскаржуваних постанов не надається.
Відтак, у позивача відсутня можливість перевірити докази відповідача на предмет їх належності, об`єктивності та достовірності, перейшовши за посиланням, ввівши необхідні параметри (серію, номер постанови та ідентифікатор).
Тобто, оскаржувані постанови не відповідають вимогам ст. 283 КУпАП, відповідно є незаконними.
Крім того, оскаржувані постанови містять лише масу нібито перевищення вагової норми та її відсоток, тобто величину, що підлягає обчисленню шляхом порівняння граничної допустимого навантаження на одиночну вісь транспортного засобу з інформацією про фактичне навантаження на одиночну вісь транспортного засобу в момент зважування (фіксації). Однак, відповідачем належним чином необґрунтовано відповідність розміру процентного перевищення нормативного навантаження зазначеному розміру перевищення навантаження, визначеному в тонах.
Тобто, оскаржувані постанови не містять жодних належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів у справі про адміністративне правопорушення, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Оскаржувані постанови також не містять інформації про: тип транспортного засобу, від якого залежить граничний розмір фактичної маси транспортного засобу, рух якого автомобільними дорогами забороняється; фактичну масу (вагу) вказаних в оскаржуваних постановах транспортних засобів; фактичне навантаження на одиночну вісь транспортного засобу; вагу (масу) перевищення встановлених законодавством вагових норм для даного типу транспортного засобу під час руху автомобільними дорогами.
Тобто, жодних доказів на підтвердження наявності в межах спірних правовідносин перевищення Позивачем встановлених законодавством нормативних параметрів навантаження транспортного засобу.
Відповідно, в межах спірних правовідносин відсутні належні докази, які підтверджують факт скоєння Позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 132-1 КУпАП, що свідчить про необґрунтованість винесених відповідачем оскаржуваних постанов.
Крім того, самі оскаржувані постанови не є беззаперечним доказом вчинення позивачем правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення. Такі постанови по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.
Таким чином, виходячи з викладеного Державною службою України з безпеки на транспорті, як суб`єктом владних повноважень, на якого ч. 2 ст. 77 КАС України покладено обов`язок доказування правомірності прийнятих рішень, не доведено перевищення позивачем нормативних параметрів, зазначених у п. 22.5 ПДР України, що є підставою для скасування оскаржуваних постанов.
Рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 серпня 2023 року позов задоволено.
Скасовано постанови по справам про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України: серії ВМ №00009340 від 31.01.2022, серії ВМ №00009341 від 31.01.2022 та серії ВМ №00009722 від 14.02.2022, винесені Державною службою України з безпеки на транспорті стосовно ОСОБА_1 за ч. 2 ст. 132-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення та закрито провадження по справам.
Відповідач, не погодившись з таким суду, звернувся з апеляційною скаргою, вважає рішенням порушено норми матеріального та процесуального права, просить рішення суду скасувати та прийняти нове рішення, яким відмовити у задоволені позовних вимог.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що позов поданий позивачем до суду 19.06.2023, при тому, що оскаржувані постанови були винесені 31.01.2022 та 14.02.2022 та невідкладно скерована на адресу позивача, що підтверджується копіями, ф.103,ф.119 поштових відправлення які надаються до відзиву по оспорюваній постанові, у відповідності до вимог діючого законодавства України. Оскаржувана постанова скерована рекомендованим листом з повідомленням про вручення на поштову адресу ОСОБА_1 - АДРЕСА_1 , яка внесена до державних реєстрів. Однак листи повернулися з відміткою «за закінченченням терміну зберігання». Укртрансбезпекою виконано всі законодавчо встановлені дії щодо направлення на адресу ОСОБА_1 , яка внесена до державних реєстрів, оскаржуваних постанов. Згідно з частиною першою статті 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. Встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Позивачем ініційовано звернення до суду після спливу 1,5 роки з моменту винесення оскаржуваних постанов, що свідчить про ухилення від дотримання процесуального обов`язку. Положеннями пункту 5 частини першої статті 240 КАС України врегульовано наслідки недотримання позивачем процесуального строку, однак суд першої інстанції проігнорував та не взяв до уваги практику ЄСПЛ, норми КАС України та доводи відповідача. Перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великоваговим транспортним засобом позивача підтверджується загальними результатами зважування, які, у випадку, якщо вони не перевищують нормативні вагові параметри, не підлягають зазначенню у постанові. Крім того,   факт наявності товарно-транспортної накладної та/або звітами про зважування згідно з якими вантажним спеціалізованим транспортним засобом не спростовує перевезення одночасно і інших товарно-матеріальних цінностей, не вказаних в первинних документах, що впливає як на навантаження по осях, так і на загальну вагу транспортного засобу. Посилання на відсутність факту вчинення адміністративного правопорушення, відсутність інформації у постанові та доказів на підтвердження цього, є необґрунтованими та на їх спростування наводимо методику розрахунку відсоткового перевищення фактично їзагальної маси та окремих вагових параметрів транспортного засобу, яка застосовується Укртрансбезпекою при притягненні осіб до адміністративної відповідальності, що полягає в наступному. В свою чергу, згідно з частини 2 статті 132-1 КУпАП, перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами - тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно. Таке перевищення нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 Правил дорожнього руху було встановлено із врахуванням вимірів із урахуванням похибки вагових та габаритних параметрів зазначеного вище транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортного засобу на ділянці автомобільної дороги. Доводи позивача та суду першої інстанції щодо відсутності повної інформації про транспортний засіб (зокрема його належну фотофіксацію) спростовуються долученими до відзиву доказами, зокрема: фотографіями транспортного засобу, здійсненими у момент фіксації транспортного засобу в момент проїзду через автоматичний пункт; інформаційною карткою автоматичного пункту габаритно-вагового контролю, сформованою автоматичним пунктом при фіксації адміністративного правопорушення, вчиненого позивачем. Однак зазначені доводи разом з доказами залишені судом першої інстанції поза увагою. Відтак, постанови, що оскаржуються позивачем у цій справі, за своїм змістом повністю відповідають вимогам вищезазначених нормативно-правових актів та містить необхідну інформацію, згідно якої уповноваженою посадовою особою Укртрансбезпеки було встановлено подію, склад адміністративного правопорушення та правомірно притягнуто позивача до адміністративної відповідальності за частиною другою статті 132-1 КУпАП.
У відзиві на апеляційну скаргу позивачем зазначено  про те, що в матеріалах справи відсутні належні та допустимі, об`єктивні та достовірні докази вчинення позивачем адміністративних правопорушень. Оскільки оскаржувані постанови містять лише масу перевищення вагової норми та її відсоток, втім фактичної маси транспортного засобу такі постанови не містять, та відповідач жодним чином не обґрунтував відповідність розміру процентного перевищення нормативного навантаження зазначеного навантаження у тонах, тому такі постанови є такими, що підлягають скасуванню.
Відповідно до вимог статті 311 КАС України справа розглянута в порядку письмового провадження.
Перевіривши матеріали справи, доводи апеляційної скарги та відзиву, колегія суддів дійшла таких висновків.
Судом встановлено та підтверджено під час апеляційного перегляду, що з 28.10.2016 ОСОБА_1 є власником спеціалізованого вантажного фургону Мерседес-Бенц 1823, д/н НОМЕР_3 , що підтверджується копією свідоцтва про державну реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_2 .
Старшим державним інспектором відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті, ОСОБА_2 винесено постанову ВМ №00009340 від 31.01.2022 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 грн.
Згідно цієї постанови, 31.01.2022 о 0 год. 15 хв., за адресою М-03 Київ - Харків - Довжанський, км 81 + 000 зафіксовано транспортний засіб Мерседес-Бенц 1823, д/н НОМЕР_1 . Відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: навантаження на одиночну вісь транспортного засобу на 14,6% (4,02 тон), відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.
Крім того, старшим державним інспектором відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті, ОСОБА_2 винесено постанову ВМ №00009341 від 31.01.2022 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 грн.
Згідно цієї постанови, 31.01.2022 о 21 год. 37 хв., за адресою М-06 Київ - Чоп, км 24 + 100 зафіксовано транспортній засіб Мерседес-Бенц 1823, д/н НОМЕР_1 . Відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: навантаження на одиночну вісь транспортного засобу на 14,6% (4,02 тон), відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.
14.02.2022 старшим державним інспектором відділу впровадження систем автоматичної фіксації порушень Департаменту реалізації державної політики та нагляду (контролю) за безпекою на наземному транспорті, Савченко В.О. винесено постанову ВМ №00009722 від 14.02.2022 про накладення адміністративного стягнення у вигляді штрафу в розмірі 17 000,00 грн.
Згідно цієї постанови, 13.02.2022 о 0 год. 09 хв., за адресою М-06 Київ - Чоп, км 24 + 100 зафіксовано транспортний засіб Мерседес-Бенц 1823, ДНЗ НОМЕР_1 . Відповідальна особа допустила рух транспортного засобу із перевищенням нормативних параметрів зазначених пунктом 22.5 ПДР України: навантаження на одиночну вісь транспортного засобу на 13,4°/о (3,838 тон), відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.
Вважаючи постанови про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі незаконними та необґрунтованими, позивач звернувся до суду з цим позовом.
Вирішуючи спірні правовідносини, суд зазначає наступе.
Відповідно до частини другої статті 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.
Наведена норма означає, що суб`єкт владних повноважень зобов`язаний діяти лише на виконання закону, за умов і обставин, визначених ним, вчиняти дії, не виходячи за межі прав та обов`язків, дотримуватися встановленої законом процедури, обирати лише встановлені законодавством України способи правомірної поведінки під час реалізації своїх владних повноважень.
Згідно з пунктом 1 Положення про Державну інспекцію України з безпеки на наземному транспорті, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 11.02.2015 № 103, Державна служба України з безпеки на транспорті (Укртрансбезпека) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра інфраструктури і який реалізує державну політику з питань безпеки на наземному транспорті.
Пунктом 7 цього Положення передбачено, що Укртрансбезпека для виконання покладених на неї завдань має право, зокрема: використовувати у своїй діяльності транспортні засоби, зокрема спеціалізовані, та засоби вимірювальної техніки; у разі виявлення порушень законодавства щодо габаритно-вагового контролю під час проведення рейдової перевірки (перевірки на дорозі) копіювати, сканувати документи, які пред`являють водії транспортних засобів під час проведення такої перевірки, та використовувати їх як доказ під час розгляду справ про порушення законодавства; використовувати засоби фото- і відеофіксації процесу перевірки, зокрема в автоматичному режимі.
Таким чином, Укртрансбезпека з метою забезпечення виконання покладених на неї законодавством завдань, зокрема в частині здійснення габаритно-вагового контролю транспортних засобів, має право: проводити рейдові перевірки (перевірки на дорозі); використовувати засоби фото- і відеофіксації процесу перевірки, зокрема, в автоматичному режимі.
Визначення поняття великовагових та великогабаритних транспортних засобів міститься у постанові Кабінету Міністрів України від 27.06.2007 № 879 «Про заходи щодо збереження автомобільних доріг загального користування», зокрема, це транспортні засоби, вагові та/або габаритні параметри яких перевищують нормативні навантаження на вісь (осі) та загальна маса або габарити яких перевищують один з параметрів, що зазначені у пункті 22.5 ПДР.
Також, як встановлено пунктом 22.5 ПДР, рух транспортних засобів та їх составів допускається у разі, коли їх параметри не перевищують для типів транспортних засобів для автомобільних доріг державного значення: двовісний автомобіль (тягач) з двовісним напівпричепом – 36 тон, двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом – 40 тон, трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом – 40 тон, двовісний автомобіль (тягач) з трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра – 42 тони, трьохвісний автомобіль (тягач) з двовісним або трьохвісним напівпричепом (контейнеровоз), що здійснює перевезення одного або більше контейнерів або змінних кузовів загальною максимальною довжиною 13,716 метра – 44 тон, двовісний або трьохвісний автомобіль з двовісним або трьохвісним причепом – 40 тон.
Рух транспортних засобів та їх составів у разі, коли хоча б один з їх габаритних та/або вагових параметрів перевищує нормативи, визначені цим пунктом, здійснюється відповідно до Правил проїзду великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 18.01.2001 № 30 «Про проїзд великогабаритних та великовагових транспортних засобів автомобільними дорогами, вулицями та залізничними переїздами».
Пунктом 4 вказаних вище Правил встановлено, що допускається перевищення вагових параметрів на визначеними у пункті 22.5 ПДР на 2% (величина похибки) без оформлення відповідного дозволу та внесення плати за проїзд.
Відповідно до статті 9 КУпАП адміністративним правопорушенням (проступком) визнається протиправна, винна (умисна або необережна) дія чи бездіяльність, яка посягає на громадський порядок, власність, права і свободи громадян, на встановлений порядок управління і за яку законом передбачено адміністративну відповідальність.
Згідно з статтею 7 КУпАП ніхто не може бути підданий заходу впливу в зв`язку з адміністративним правопорушенням інакше як на підставах і в порядку, встановлених законом. Провадження в справах про адміністративні правопорушення здійснюється на основі суворого додержання законності. Застосування уповноваженими на те органами і посадовими особами заходів адміністративного впливу провадиться в межах їх компетенції, у точній відповідності з законом. Додержання вимог закону при застосуванні заходів впливу за адміністративні правопорушення забезпечується систематичним контролем з боку вищестоящих органів і посадових осіб, правом оскарження, іншими встановленими законом способами.
Як встановлено частиною другою статті 132-1 КУпАП, перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм під час руху великогабаритними і великоваговими транспортними засобами автомобільними дорогами, вулицями або залізничними переїздами тягне за собою накладення штрафу в розмірі: п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм від 5% до 10% включно; однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 10%, але не більше 20%; двох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 20%, але не більше 30%; трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - у разі перевищення встановлених законодавством габаритно-вагових норм понад 30%.
Механізм фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі визначений Порядком фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 27.12.2019№ 1174 (далі також - Порядок № 1174).
Пунктом 4 Порядку № 1174 визначено основні функції системи фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі, серед яких: створення метаданих, інформаційних файлів та їх передача телекомунікаційними мережами до інформаційно-телекомунікаційної системи для подальшого оброблення і зберігання; перевірка цілісності та достовірності, а також надійне зберігання інформаційних файлів та метаданих, отриманих від автоматичних пунктів; автоматизоване формування проекту постанови про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті (далі-правопорушення), зафіксовані в автоматичному режимі за допомогою автоматичних пунктів, відповідно до законодавства; забезпечення послідовності дій уповноваженої посадової особи Укртрансбезпеки щодо розгляду справ про правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі.
Фіксація правопорушень в автоматичному режимі здійснюється на автоматичних пунктах, які облаштовані відповідно до вимог, визначених у додатку (пункт 7 Порядку № 1174), такий автоматичний пункт може забезпечувати вимірювання загальної маси транспортного засобу відповідно до пункту 12 Порядку № 1174.
Надалі інформація від автоматичних пунктів передається до інформаційно-телекомунікаційної системи у вигляді метаданих, які містять інформацію про засоби вимірювальної техніки, місце фіксації (кілометр + метр, географічні координати), найменування автомобільної дороги, дату і час фіксації здійснення вимірювання, смугу руху, напрямок руху, максимальне дозволене навантаження на вісь, державний номерний знак транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знака транспортного засобу), категорію транспортного засобу, тип транспортного засобу, повну масу транспортного засобу, ширину, висоту, довжину, розподіл навантаження за вісями транспортного засобу (номер вісі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей, фактичну міжосьову відстань, фактичну шинність (кількість коліс) на вісі); фотографії транспортного засобу, відеозапис руху транспортного засобу через автоматичний пункт (за наявності). Це передбачено пунктами 14, 15 Порядку № 1174.
Згідно з пунктом 10 Порядку № 1174 під час передачі інформаційних файлів та метаданих проводиться їх автоматизована перевірка в інформаційно-телекомунікаційній системі на цілісність та походження даних.
У подальшому посадові особи Укртрансбезпеки, які уповноважені розглядати справи про правопорушення, зафіксовані в автоматичному режимі, під час їх розгляду використовують інформаційні файли, як це зазначено у пункті 16 Порядку № 1174.
При цьому система фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі забезпечує автоматизоване формування проекту постанови про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі за допомогою автоматичних пунктів, які є технічними засобами, що здатні в автоматичному режимі вимірювати загальну масу транспортного засобу, вимірювати навантаження тощо.
Суд зауважує, що відповідно до пункту 17 Порядку № 1174 у постанові про накладення адміністративного стягнення за правопорушення, зафіксоване в автоматичному режимі, зазначаються виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги, а також нормативні габаритно-вагові параметри транспортних засобів на даній ділянці автомобільної дороги.
В силу статті 251 КУпАП доказами в справі про адміністративне правопорушення, є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Ці дані встановлюються протоколом про адміністративне правопорушення, поясненнями особи, яка притягається до адміністративної відповідальності, потерпілих, свідків, висновком експерта, речовими доказами, показаннями технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, у тому числі тими, що використовуються особою, яка притягається до адміністративної відповідальності, або свідками, а також працюючими в автоматичному режимі, чи засобів фото- і кінозйомки, відеозапису, які використовуються при нагляді за виконанням правил, норм і стандартів, що стосуються забезпечення безпеки дорожнього руху, безпеки на автомобільному транспорті та паркування транспортних засобів.
Згідно з частиною другою статті 258 КУпАП у разі вчинення адміністративних правопорушення, передбаченого частинами другою, третьою статті 132-1, зафіксованих в автоматичному режимі, протокол не складається.
Тобто, основним доказом у приведених випадках є показання технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото- і кінозйомки, відеозапису, працюючими в автоматичному режимі, внесені до автоматично сформованої постанови.
Відповідно до пунктів 1, 2 Розділу ІІ Інструкції з оформлення уповноваженими посадовими особами Державної служби України з безпеки на транспорті матеріалів про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, затвердженої Наказом Міністерства інфраструктури України № 512 від 27.09.2021 (далі також – Інструкція № 512, зі змінами, внесеними наказом Міністерства інфраструктури від 14.05.2022 № 324), уповноважена посадова особа розглядає справи про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі, які передбачені, зокрема, частиною другою статті 132-1 КУпАП.
Справи про адміністративні правопорушення розглядаються за місцем оброблення таких правопорушень в Державній службі України з безпеки на транспорті.
Уповноважена посадова особа здійснює розгляд справи про адміністративне правопорушення шляхом опрацювання інформаційного файлу системою фіксації адміністративних правопорушень у сфері безпеки на автомобільному транспорті в автоматичному режимі (далі - система), необхідного для об`єктивного розгляду справи та винесення постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі (далі - постанова).
У разі якщо адміністративне правопорушення, передбачене частиною другою статті 122-2, частинами другою, третьою статті 132-1 КУпАП, зафіксоване в автоматичному режимі, уповноважені посадові особи встановлюють особу, зазначену у частині 1 статті 14-3 КУпАП за даними Єдиного державного реєстру транспортних засобів та Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань.
Пунктом 3 Розділу ІІ Інструкції № 512 встановлено, що під час опрацювання матеріалів інформаційного файлу та встановлення факту вчинення адміністративного правопорушення, розгляд якого віднесено до компетенції Державної служби України з безпеки на транспорті, уповноважена посадова особа виносить сформовану системою в автоматичому режимі постанову без складання протоколу про адміністративне правопорушення.
Постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі стосовно особи, яка має реєстрацію місця проживання/перебування (місцезнаходження юридичної особи) на території України, оформлюється відповідно до додатка 1 до цієї Інструкції.
Додатком № 1 до вказаної Інструкції установлено, що постанова по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, повинна містити суть адміністративного правопорушення, опис обставин, установлених під час розгляду справи, а також допустимі габаритно-вагові параметри транспортних засобів для проїзду на даній ділянці автомобільної дороги, зокрема: марку, модель, державний номерний знак транспортного засобу, причепу, напівпричепу та інших причіпних пристроїв (у разі використання такого та/або заднього державного номерного знаку транспортного засобу), категорія транспортного засобу, тип транспортного засобу, повна маса транспортного засобу, ширина, висота, довжина, розподіл навантаження за вісями транспортного засобу (номер вісі, фактичне навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей), фактична міжосьова відстань, фактична шинність (кількість коліс) на вісі, виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні вагові та/або габаритні параметри транспортних засобів на ділянці автомобільної дороги.
Системний аналіз наведених вище норм, дає суду апеляційної інстанції підстави для висновку, що Інструкцією № 512 визначено лише форму постанови по справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, яка оформляється відповідно до додатка 1 до цієї Інструкції, однак, вимоги до змісту самої постанови не встановлені. Ця форма визначає перелік інформаційних даних, які можуть міститися у постанові, в залежності від обставин вчинення порушення.
При цьому, колегія суддів зазначає, що оскаржувана постанова, всупереч вимогам Інструкції № 512 (додатку 1), абзацу 5 пункту 15 та пункту 17 Порядку №1174, взагалі не містять інформації про нормативні габаритно-вагові параметри транспортного засобу.
Колегія суддів наголошує на тому, що інформаційна картка габаритно-вагового контролю не містить вичерпного переліку відомостей про зафіксовані параметри, що є необхідними для встановлення складу та події адміністративного правопорушення, а саме: кількість осей; відстань між осями; навантаження на кожну вісь; навантаження на згруповані осі; висота транспортного засобу; довжина транспортного засобу; перевищення габаритів; перевищення ваги; температура повітря; повна маса; шинність; ширина транспортного засобу; клас транспортного засобу.
Таким чином, достовірність зроблених відповідачем вимірювань стосовно вантажу, який перевозився вказаним автотранспортним засобом є сумнівним, оскільки не можливо встановити на підставі чого Державна служба України з безпеки на транспорті, не визначивши тип, модель, марку причепу/напівпричепу, категорію транспортного засобу, для розрахунку відсотку перевищення маси нормативних параметрів передбачену п.22.5 ПДР України для різних типів автомобілів, причепів/напівпричепів.
Отже, матеріали справи не містять належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів у справі про адміністративне правопорушення, на основі  яких  у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи, не містять ні інформації про тип транспортного засобу, від  якого  залежить граничний розмір фактичної маси транспортного засобу, рух якого автомобільними дорогами забороняється, ні інформації про фактичну масу (вагу) вказаних в постановах транспортних засобів, ні інформації про вагу (масу) перевищення встановлених законодавством вагових норм для даного типу транспортного засобу під час руху автомобільними дорогами.
В свою чергу, постанова про притягнення до адміністративної відповідальності не є беззаперечним доказом вчинення особою правопорушення, оскільки саме по собі описання адміністративного правопорушення не може бути належним доказом вчинення особою такого порушення.
Така постанова по своїй правовій природі є рішенням суб`єкта владних повноважень щодо наслідків розгляду зафіксованого правопорушення, якому передує фіксування цього правопорушення.
З викладеного слідує, що окрім доказування правових підстав для рішення (тобто правомірності), суб`єкт владних повноважень повинен доказувати фактичну підставу, тобто наявність фактів, з якими закон пов`язує можливість прийняття рішення, вчинення дії чи утримання від неї.
В силу принципу презумпції невинуватості, діючого в адміністративному праві, всі сумніви у винності особи, що притягується до відповідальності, тлумачиться на її користь. Недоведена вина прирівнюється до доведеної невинуватості.
Так, інформація про адресу офіційного веб-сайту в мережі Інтернет, на якому зберігаються дані про результати автоматичної фіксації транспортного засобу в момент учинення адміністративного правопорушення містяться в постанові у справі про адміністративне правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксоване в автоматичному режимі, відповідно до статті 283 КпАП. Доступ до таких відомостей здійснюється за допомогою «ідентифікатору доступу», який також зазначений у постанові.
Втім, колегією суддів встановлено, що при спробі введення коду ідентифікатору доступу, який зазначений у оскаржуваній постанові, з`являється повідомлення про те, що «вказано неправильний ідентифікатор доступу».
Разом з тим, судова колегія зазначає, що адміністративне правопорушення, за вчинення якого позивача притягнуто до відповідальності, зафіксовано в автоматичному режимі, але це не обмежує посадову особу Укртрансбезпеки у реалізації повноважень, передбачених пунктом 4 Інструкції № 513, зокрема щодо встановлення під час опрацювання матеріалів отриманого інформаційного файлу повноти інформації про зафіксований транспортний засіб.
Однак такі дії відповідачем в особі його уповноважених працівників виконані не були, що як вказувалося раніше, призвело до накладення на позивача штрафу за адміністративне правопорушення, яке не було ним вчинено, та до порушення принципу «належного урядування».
З огляду на встановлення пунктом 22.5 Правил дорожнього руху різного значення нормативів параметрів допустимої загальної маси та допустимого навантаження на осі для контейнеровозів та для інших  транспортних засобів та їх составів, зазначення в постанові по справі про адміністративне правопорушення повних даних щодо составу транспортного засобу, рух якого зафіксовано із перевищенням встановлених нормативів, у тому числі  щодо марки, моделі  та  державного номерного знаку як тягачу, так і напівпричепу, є визначальним для висновку про наявність чи відсутність складу адміністративного правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена частиною 2 статті 132-1 КУпАП.
Як встановлено матеріалами справи, оскаржувані постанови у справі про адміністративне правопорушення серії ВМ №00009340 від 31.01.2022, серії ВМ №00009341 від 31.01.2022 та серії ВМ №00009722 від 14.02.2022 містять лише масу перевищення вагової норми та її відсоток, тобто величину, що підлягає обчисленню шляхом порівняння граничної допустимої фактичної маси типу транспортного засобу з інформацією про фактичну масу транспортного засобу в момент зважування.
Постанови не містять даних щодо фактичного навантаження на вісь, сумарне фактичне навантаження на осі, сукупність осей, максимальне дозволене навантаження на вісь, виміряні з урахуванням похибки вагові та габаритні параметри транспортного засобу, які перевищили нормативні.
Суд апеляційної інстанції наголошує, що відсутність в оскаржуваній постанові такої інформації є істотним порушення з боку відповідача, оскільки така інформація безпосередньо впливає на правильність визначення наявності в діях позивача складу правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2 ст. 132-1 КУпАП.
За таких обставин суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що Державною службою України з безпеки на транспорті, як суб`єктом владних повноважень, на якого ч.2  ст.77 КАС України покладає обов`язок доказування в адміністративному суді правомірності прийнятих ним рішень, не доведено факт вчинення позивачем адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч. 2  ст. 132-1 КУпАП, тому оскаржувана постанова є протиправною і підлягає скасуванню.
Зважаючи на відсутність в оскаржуваних постановах вищезгаданої інформації визначеної Інструкцією, твердження про перевищення транспортними засобами, які належать позивачу, загальної маси транспортного засобу є передчасними.
Згідно із частиною другою статті 72 КАС України доказами в адміністративному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Відповідно до частини першої статті 77 КАС України кожна сторона повинна довести ті обставини, на яких ґрунтуються її вимоги або заперечення, крім випадків, встановлених статтею 78 КАС України.
Відповідно до частини другої статті 77 КАС України, в адміністративних справах про протиправність рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень обов`язок щодо доказування правомірності свого рішення, дії чи бездіяльності покладається на відповідача.
Згідно з положеннями статті 73 КАС України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, які підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення.
Відповідно до частини першої статті 90 КАС України суд оцінює докази, які є у справі, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх безпосередньому, всебічному, повному та об`єктивному дослідженні.
Таким чином, в адміністративному процесі, у справах щодо оскарження рішень, дій чи бездіяльності суб`єкта владних повноважень тягар доказування правомірності своїх рішень, дій чи бездіяльності покладається на відповідача – суб`єкта владних повноважень, який повинен подати суду всі наявні у нього документи та матеріали, що можуть бути використані як докази у справі.
На обов`язок та важливість доведення саме відповідачем як суб`єктом владних повноважень правомірності винесення рішення про притягнення особи до адміністративної відповідальності, правомірності та законності прийнятої постанови вказує Верховний Суд у постановах від 24 квітня 2019 року (справа № 537/4012/16-а), від 17.07.2019 (справа № 295/3099/17).
Європейський Суд з прав людини (далі – також ЄСПЛ), судова практика якого в силу приписів статті 6 КАС України та статті 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини» застосовується судами як джерело права, в рішеннях у справах «Малофєєва проти Росії» та «Карелін проти Росії» зазначив, що у випадку, коли викладена в протоколі фабула адміністративного правопорушення не відображає всіх істотних ознак складу правопорушення, суд не має права самостійно редагувати її, а так само не може відшукувати докази на користь обвинувачення, оскільки це становитиме порушення права на захист (особа не може належним чином підготуватися до захисту) та принципу рівності сторін процесу, оскільки особа має захищатися від обвинувачення, яке підтримується не стороною обвинувачення, а фактично судом.
У справі «Федорченко та Лозенко проти України» ЄСПЛ зазначив, що при оцінці доказів керується критерієм доведення «поза розумними сумнівом».
З врахуванням конституційного принципу правової держави усі сумніви щодо доведеності вини особи слід тлумачити на її користь.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що наявність чи відсутність адміністративного правопорушення встановлюється уповноваженою особою на підставі доказів, якими, відповідно до статті 251 КУпАП є будь-які фактичні дані, на основі яких у визначеному законом порядку орган (посадова особа) встановлює наявність чи відсутність адміністративного правопорушення, винність даної особи в його вчиненні та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи.
Як вбачається зі змісту спірних постанов, такі містять лише масу перевищення вагової норми та її відсоток, тобто величину, що підлягає обчисленню шляхом порівняння граничної допустимої фактичної маси типу транспортного засобу з інформацією про фактичну масу транспортного засобу в момент зважування, однак інформації про фактичну масу транспортного засобу оскаржувані постанови не містять.
Фотографії, які долучені до матеріалів справи, також не дають можливості достовірно визначити, ані категорію транспортного засобу, ані його тип, ані наявність чи відсутність кутових фітингів. Інших матеріалів фотофіксації відповідачем ні до суду першої інстанції, ні до суду апеляційної інстанції не надано.
Таким чином, саме відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами того, що транспортний засіб під час перевезення вантажу не використовувався за призначенням саме як контейнеровоз, оскільки перевозив не контейнер.
Отже, аналіз фактичних обставин справи, установлених під час її розгляду, в їх взаємному зв`язку та сукупності мотивів, покладених в основу оскаржуваних постанов, дає підстави для висновку про не доведеність у спірних правовідносинах належними та допустимими доказами вини позивача у вчиненні адміністративного правопорушення, відповідальність за яке передбачено частиною другою статті 132-1 КУпАП.
Таким чином, суд першої інстанції дійшов правильного висновку про те, що постанови про адміністративні правопорушення у сфері безпеки на автомобільному транспорті, зафіксовані в автоматичному режимі є протиправними та підлягають скасуванню.
Щодо доводів скаржника про залишення судом першої інстанції поза увагою той факт, що позивачем без поважних причин пропущений   строк звернення до суду із позовом у цій справі, суд апеляційної інстанції зазначає таке.
Згідно з ч. 2 ст. 286 КАС України позовну заяву щодо оскарження рішень суб`єктів владних повноважень у справах про притягнення до адміністративної відповідальності може бути подано протягом десяти днів з дня ухвалення відповідного рішення (постанови), а щодо рішень (постанов) по справі про адміністративні правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, у тому числі зафіксовані в автоматичному режимі, - протягом десяти днів з дня вручення такого рішення (постанови). 
Отже, у справах даної категорії строк звернення до суду становить десять днів з дня вручення постанови про накладення адміністративного стягнення по справі про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксоване не в автоматичному режимі.
Відповідно до ч. 1 ст. 121 КАС України, суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення.
Позивач в позовній заяві зазначив, що  08 червня 2023 року представниця позивача за довіреністю - ОСОБА_3 в приміщенні Амур-Нижньодніпровському відділі державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ознайомилася із матеріалами відкритих виконавчих проваджень № 69149535 від 02.06.2022 (де виконавчим документом є постанова ВМ №00009341 від 31.01.2022) та № 69149270 від 03.06.2022 (де виконавчим документом є Постанова ВМ №00009340 від 31.01.2022), що підтверджується заявою від 08.06.2023 з відміткою державної виконавчої служби, копія якої додається до цього Клопотання.
13 червня 2023 року представниця позивача в приміщенні Амур-Нижньодніпровському відділі державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) ознайомилася із матеріалами виконавчого провадження №69149634 від 02.06.2022 (де виконавчим документом є постанова ВМ №00009722 від 14.02.2022), що підтверджується заявою від 13.06.2023 з відміткою державної виконавчої служби, копія якої додається до цього Клопотання.
Раніше позивач не був обізнаний про існування оскаржуваних постанов, винесених щодо нього відповідачем, засобами поштового зв`язку їх не отримував та не міг отримати, оскільки в оскаржуваних постановах зазначається колишня адреса позивача вул. Грінченка, 238, за якою станом на момент винесення оскаржуваних постанов (31.01.2022 та 14.02.2022) позивач вже не був зареєстрований та не проживав. З 26.10.2021  позивач зареєстрований та проживає за новою адресою: АДРЕСА_2 . Тобто, лише 08.06.2023 та 13.06.2023 - в дні ознайомлення представницею позивача з матеріалами виконавчих проваджень, де виконавчими документами є оскаржувані постанови, позивач зміг ознайомитися з їх змістом.
Доказів вручення позивачу оскаржуваних постанов серії ВМ №00009340 від 31.01.2022, серії ВМ №00009341 від 31.01.2022 та серії ВМ №00009722 від 14.02.2022 за місцем фактичної реєстрації відповідачем не надано.
За наведених обставин суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що строк на оскарження постанови позивачем пропущений з поважних причин, тому цей строк підлягає поновленню.
На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи та надано їм належну юридичну оцінку, судове рішення ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, тому відсутні підстави для задоволення апеляційної скарги та скасування рішення.
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Державної служби України з безпеки на транспорті залишити без задоволення.
Рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 14 серпня 2023 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.
   
Головуючий - суддя                                                                      Т.І. Ясенова 

                               суддя                                                                      О.В. Головко 

                               суддя                                                                      А.В. Суховаров