ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2024 року	Львів	Справа № 140/8604/23 пров. № А/857/21915/23	

Восьмий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
судді-доповідача:                                                  Гінди О.М.
суддів:                                                                      Гудима Л.Я., Ніколіна В.В.,
розглянувши в письмовому провадженні апеляційну скаргу Волинської митниці на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2023 року (головуючий суддя: Ковальчук В.Д., місце ухвалення - м. Луцьк) у справі за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «ФУДЛАЙФ ПЛЮС» до Волинської митниці про визнання протиправними та скасування рішень про коригування митної вартості товарів,

встановив:

Товариство з обмеженою відповідальністю «ФУДЛАЙФ ПЛЮС», 03.05.2023 звернулося до суду з позовом, в якому просило визнати протиправними та скасувати рішення про коригування митної вартості товарів від 28.03.2023 № UA205140/2023/000141/2, № UA205140/2023/000143/2, № UA205140/2023/000140/2, № UA205140/2023/000139/2, № UA205140/2023/000146/2.
Обґрунтовує позов тим, що позивач через уповноваженого декларанта ПП «РЕСПЕКТ БРОК» подав до Волинської митниці митні декларації (далі – МД) від 27.03.2023 № 23UA205140023984U9, № 23UA205140024010U9, № 23UA205140024115U1, № 23UA205140023996U1, № 23UA205140024164U5, згідно з якими було заявлено до митного оформлення наступні товари:
товар № 1 «Сало свійських свиней бокове, морожене, обвалене, представлене у вигляді обрізків без будь-якої теплової кулінарної обробки, без вмісту харчових добавок, спецій, солі та приправ, інших домішок, не консервоване, в поліблоках, вагою - 20528 кг»;
товар № 2 «Сало свійських свиней бокове, морожене, обвалене, представлене у вигляді обрізків без будь-якої теплової кулінарної обробки, без вмісту харчових добавок, спецій, солі та приправ, інших домішок, не консервоване, в поліблоках, вагою - 20000,98 кг»; 
товар № 3 «Сало свійських свиней бокове, морожене, обвалене, представлене у вигляді обрізків без будь-якої теплової кулінарної обробки, без вмісту харчових добавок, спецій, солі та приправ, інших домішок, не консервоване, в поліблоках, вагою - 20402 кг»;
товар № 4 «Сало свійських свиней бокове, морожене, обвалене, представлене у вигляді обрізків без будь-якої теплової кулінарної обробки, без вмісту харчових добавок, спецій, солі та приправ, інших домішок, не консервоване, в поліблоках, вагою - 21125 кг»;
товар № 5 «Салака балтійська заморожена ціла (Clupea harengus membras), без будь- якої теплової кулінарної обробки, без вмісту харчових добавок, спецій, солі, приправ та інших домішок, не консервована, вагою 20400 кг».
Проте, Волинська митниця винесла рішення про коригування митної вартості товарів від 28.03.2023 № UA205140/2023/000141/2, № UA205140/2023/000143/2, № UA205140/2023/000140/2, № UA205140/2023/000139/2, № UA205140/2023/000146/2. 
У графі № 33 вказаних рішень зазначено, що митна вартість товарів, що ввозяться на адресу ТзОВ «ФУДЛАЙФ ПЛЮС», не може бути визнана за основним методом, адже подані документи містять ряд розбіжностей.
Позивач не погоджується з усіма сумнівами та твердженнями митного органу, викладеними у графі № 33 оскаржуваних рішень, та вважає, що Волинська митниця не врахувала належним чином фактичні обставини справи та усі подані документи, прийнявши протиправні рішення про коригування митної вартості товарів.
Позивач стверджує, що при визначенні митної вартості ввезеного товару ТзОВ «ФУДЛАЙФ ПЛЮС» було дотримано усі встановлені митним законодавством вимоги, тому будь-які сумніви щодо неправильно визначеної та непідтвердженої митної вартості імпортованих товарів виключаються.
Митний орган безпідставно відмовив у визнанні заявленої митної вартості товарів, а надані до митного оформлення документи є достатніми для підтвердження заявленої митної вартості усього товару. Оскаржувані рішення прийняті з порушеннями вимог Митного кодексу України (далі – МК України), оскільки не містять наявної в митного органу інформації, яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішень про коригування митної вартості, заявленої декларантом, та у них відсутнє належне обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої митницею, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2023 року позов задоволено повністю.
Визнано протиправними та скасовано рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів від 28 березня 2023 року № UA205140/2023/000141/2, № UA205140/2023/000143/2, № UA205140/2023/000140/2, № UA205140/2023/000139/2, № UA205140/2023/000146/2. 
Стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФУДЛАЙФ ПЛЮС» за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці судовий збір у сумі 7619,28 грн та витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3000,00 грн.
Із цим рішенням суду першої інстанції не погодився відповідач та оскаржив в апеляційному порядку. Вважає його необґрунтованим, таким, що прийняте з порушенням норм матеріального та процесуального права, а тому просить скасувати рішення та прийняти нову постанову, якою відмовити у задоволенні позовних вимог.
Обґрунтовуючи апеляційні вимоги, апелянт покликається на те, що позивачем не було надано всіх документів на запит митного органу, які б документально підтвердили або визначили кількісно і достовірно складові митної вартості, митна вартість не могла бути визначена за основним методом визначення митної вартості.
Згідно п. 3 ч. 1 ст. 311 КАС України, суд апеляційної інстанції може розглянути справу без повідомлення учасників справи (в порядку письмового провадження) за наявними у справі матеріалами, якщо справу може бути вирішено на підставі наявних у ній доказів, у разі подання апеляційної скарги на рішення суду першої інстанції, які ухвалені в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін (у порядку письмового провадження).
Враховуючи те, що апеляційну скаргу подано на рішення суду першої інстанції, ухвалене в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, суд апеляційної інстанції вважає за можливе розглянути справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, з таких мотивів.
Судом першої інстанції встановлено, що ТзОВ «ФУДЛАЙФ ПЛЮС» через уповноваженого декларанта ПП «РЕСПЕКТ БРОК» на митний пост Волинської митниці подало МД від 27.03.2023 № 23UA205140023984U9, № 23UA205140024010U9, № 23UA205140024115U1, № 23UA205140023996U1, № 23UA205140024164U5, згідно з якими було заявлено до митного оформлення наступні товари:
товар № 1 «Сало свійських свиней бокове, морожене, обвалене, представлене у вигляді обрізків без будь-якої теплової кулінарної обробки, без вмісту харчових добавок, спецій, солі та приправ, інших домішок, не консервоване, в поліблоках, вагою - 20528 кг»;
товар № 2 «Сало свійських свиней бокове, морожене, обвалене, представлене у вигляді обрізків без будь-якої теплової кулінарної обробки, без вмісту харчових добавок, спецій, солі та приправ, інших домішок, не консервоване, в поліблоках, вагою - 20000,98 кг»; 
товар № 3 «Сало свійських свиней бокове, морожене, обвалене, представлене у вигляді обрізків без будь-якої теплової кулінарної обробки, без вмісту харчових добавок, спецій, солі та приправ, інших домішок, не консервоване, в поліблоках, вагою - 20402 кг»;
товар № 4 «Сало свійських свиней бокове, морожене, обвалене, представлене у вигляді обрізків без будь-якої теплової кулінарної обробки, без вмісту харчових добавок, спецій, солі та приправ, інших домішок, не консервоване, в поліблоках, вагою - 21125 кг»;
товар №5 «Салака балтійська заморожена ціла (Clupea harengus membras), без будь- якої теплової кулінарної обробки, без вмісту харчових добавок, спецій, солі, приправ та інших домішок, не консервована, вагою 20400 кг».
На підтвердження заявленої митної вартості товару та обраного основного методу її обчислення декларантом до вказаних МД були подані такі документи:
товар № 1: сертифікат якості від 23.03.2023; рахунок-фактура № FV2023/03/0255 від 23.03.2023; автотранспортна накладна від 23.03.2023; міжнародний ветеринарний сертифікат № 271023939 від 23.03.2023; сертифікат з перевезення (походження товару) № PL/MF/AT 0081093 від 23.03.2023; банківський платіжний документ, що стосується оплати за товар №21 від 23.03.2023; прейскурант (прайс-лист) від 23.03.2023; зовнішньоекономічний контракт № 0325012023 від 23.03.2023; договір про надання послуг митного брокера № 73 від 09.12.2020; інформація про позитивні результати держаних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими державними органами № 9722981 від 27.03.2023; митна декларація країни експорту № 23PL301010E0385592 від 25.03.2023; 
товар № 2: сертифікат якості від 23.03.2023; рахунок-фактура № FV2023/03/0257 від 24.03.2023; автотранспортна накладна від 23.03.2023; міжнародний ветеринарний сертифікат № 157/23/6733 від 23.03.2023; сертифікат з перевезення (походження товару) № PL/MF/AT 00810103 від 24.03.2023; банківський платіжний документ, що стосується оплати за товар № 22 від 24.03.2023; прейскурант (прайс-лист) від 24.03.2023; зовнішньоекономічний контракт № 0325012023 від 23.03.2023; договір про надання послуг митного брокера № 73 від 09.12.2020; інформація про позитивні результати держаних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими державними органами № 9725703 від 27.03.2023; митна декларація країни експорту № 23PL301010E0390321 від 26.03.2023; 
товар № 3: сертифікат якості від 23.03.2023; рахунок-фактура № FV2023/03/0259 від 24.03.2023; автотранспортна накладна від 24.03.2023; міжнародний ветеринарний сертифікат № 271146854 від 24.03.2023; сертифікат з перевезення (походження товару) № PL/MF/AT 0081104 від 24.03.2023; банківський платіжний документ, що стосується оплати за товар № 25 від 24.03.2023; прейскурант (прайс-лист) від 24.03.2023; зовнішньоекономічний контракт № 0325012023 від 23.02.2023; договір про надання послуг митного брокера № 73 від 09.12.2020; інформація про позитивні результати держаних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими державними органами №9724437 від 27.03.2023; митна декларація країни експорту № 23PL301010E0389820 від 25.03.2023;
товар № 4: сертифікат якості від 24.03.2023; рахунок-фактура № FV2023/03/0258 від 24.03.2023; автотранспортна накладна від 24.03.2023  Міжнародний ветеринарний сертифікат № 271146920 від 24 березня 2023 року; сертифікат з перевезення (походження товару) № PL/MF/AT 0081093 від 23.03.2023; банківський платіжний документ, що стосується оплати за товар №27 від 24.03.2023; прейскурант (прайс-лист) від 24.03.2023; зовнішньоекономічний контракт № 0325012023 від 23.02.2023; договір про надання послуг митного брокера № 73 від 09.12.2020; інформація про позитивні результати держаних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими державними органами № 9724503 від 27.03.2023; митна декларація країни експорту № 23PL301010E00389820 від 25.03.2023.
товар № 5: сертифікат якості № 2203/23 від 22 березня 2023 року; рахунок-фактура № FV2023/03/0253 від 23.03.2023; автотранспортна накладна № 3687 від 23.03.2023; міжнародний ветеринарний сертифікат № АА118240 від 23.03.2023; декларація про походження товару № АА118240 від 23.03.2023; банківський платіжний документ, що стосується оплати за товар № 23 від 23.03.2023; прейскурант (прайс-лист) від 23.03.2023; зовнішньоекономічний контракт № 0325012023 від 23.02.2023; договір про надання послуг митного брокера № 73 від 09.12.2020; інформація про позитивні результати держаних видів контролю при застосуванні Порядку інформаційного обміну між органами доходів і зборів, іншими державними органами № 9725692 від 27.03.2023; митна декларація країни експорту № 23PL301010E0391393 від 26.03.2023.
З оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товарів вбачається, що у зв`язку із тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом, та містять розбіжності, що свідчить про наявність ризиків заявлення до митного оформлення неправдивих відомостей стосовно складових митної вартості, відповідно до статті 53 МК України у всіх вказаних вище випадках митного оформлення декларанту була надіслана пропозиція про надання додаткових документів для підтвердження митної вартості, а саме:
по МД від 27.03.2023 № 23UA205140023984U9: 1) договір із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором; 3) виписку з бухгалтерської документації; 4) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 5) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; 
по МД від 27.03.2023 № 23UA205140024010U9: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) прайс-лист виробника товару для широкого кола осіб; 3) банківські платіжні документи; 4) проформа-інвойс; 5) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку, митна вартість яких визначається; 6) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця; 7) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаний із виконаннм умов договору (угоди, контракту); 8) висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією; 
по МД від 27.03.2023 №23UA205140024115U1: 1) виписку з бухгалтерської документації; 2) прайс-лист виробника товару для широкого кола осіб; 3) банківські платіжні документи; 4) проформу-інвойс; 5) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку, митна вартість яких визначається; 6) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця; 7) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаний із виконаннм умов договору (угоди, контракту); 8) висновок про якісні та вартісні характеристики товару, підготовлений спеціалізованою експертною організацією; 
по МД від 27.03.2023 № 23UA205140023996U1: 1) договір із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором; 3) виписку з бухгалтерської документації; 4) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 5) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями; 
по МД від 27.03.2023 № 23UA205140024164U5: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини; - та інші документи, що підтверджують митну вартість імпортованого товару за бажанням декларанта.
Листами-повідомленнями про надання додаткових пояснень та документів від 28.03.2023 № 28/03-2023-05, № 28/03-2023-04, № 28/03-2023-02, № 28/03-2023-02, № 28/03-2023-06, у відповідь на пропозицію щодо надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, ТзОВ «ФУДЛАЙФ ПЛЮС» повідомило митний орган про подання вичерпного переліку документів на підтвердження заявленої митної вартості ввезеного товару. Крім того, позивач зазначив, зобов`язання перед експортером виконано у повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями, а в експортних деклараціях зазначена вартість товарів у польських злотих, яка конвертована з врахуванням курсу валют, що існував на день заповнення митної декларації. На підтвердження розрахунку вартості ціни товару у польських злотих позивач надав митниці відомості із сайту Мінфін щодо конвертації. Щодо долучених до митних декларацій прайс-листів вказав, що відображена у них ціна товару відповідає фактурній. Факт надання прайс-листа, виданого експортером, а не виробником товару, не може викликати сумнівів у заявленій митній вартості імпортованого товару.
Волинська митниця прийняла рішення про коригування митної вартості товарів від 28.03.2023 № UA205140/2023/000141/2, № UA205140/2023/000143/2, № UA205140/2023/000140/2, № UA205140/2023/000139/2, № UA205140/2023/000146/2. 
З графи 33 вказаних рішень вбачається, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом, та містять розбіжності. Декларанту було запропоновано надати в 10-денний строк додаткові документи для підтвердження митної вартості та у зв`язку із відмовою декларанта подати додаткові документи, за результатами проведення консультації шляхом обміну електронними повідомленнями, митну вартість визначено за резервним методом згідно із статтею 64 МК України.
Крім того, Волинська митниця видала картки відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення № UA205140/2023/001059, № UA205140/2023/001071, № UA205140/2023/001063, № UA205140/2023/001058, № UA205140/2023/001076, відповідно до яких відмовлено у митному оформленні товарів у зв`язку із прийняттям зазначених рішень про коригування митної вартості товарів.
У подальшому, спірні товари було випущено у вільний обіг за МД від 28.03.2023 № 23UA205140024442U0, № 23UA205140024557U7, № 23UA205140024514U1, № 23UA205140024383U0, № 23UA205140024572U0.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції дійшов висновку, що в оскаржуваних рішеннях про коригування митної вартості товарів відсутнє належне обґрунтування того, що виявлені митним органом розбіжності впливають на митну вартість товарів.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне зазначити наступне..
Відповідно до ч. 1 ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Так, ч. 1 ст. 51 МК України передбачено, що митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Згідно ч. 1 ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: основний – за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний.
Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції) (ч. 2 ст. 57 МК України).
Відповідно до ч. ч. 3, 4 ст. 57 МК України кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між органом доходів і зборів та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій орган доходів і зборів та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності.
Згідно з ч. ч. 5, 6 ст. 57 МК України у разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями ст. 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до ст. 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до ст. 63 цього Кодексу. При цьому кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу.
У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених ст. 64 цього Кодексу (ч. 8 ст. 57 МК України).
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 58 МК України, метод визначення митної вартості за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, застосовується у разі, якщо: 1) немає жодних обмежень щодо прав покупця (імпортера) на використання оцінюваних товарів, за винятком тих, що: а) встановлюються законом чи запроваджуються органами державної влади в Україні; б) обмежують географічний регіон, у якому товари можуть бути перепродані (відчужені повторно); в) не впливають значною мірою на вартість товару; 2) щодо продажу оцінюваних товарів або їх ціни відсутні будь-які умови або застереження, які унеможливлюють визначення вартості цих товарів. Метод визначення митної вартості товарів за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються, не застосовується, якщо використані декларантом або уповноваженою ним особою відомості не підтверджені документально або не визначені кількісно і достовірні та/або відсутня хоча б одна із складових митної вартості, яка є обов`язковою при її обчисленні.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 52 МК України, заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант або уповноважена ним особа, які заявляють митну вартість товару, зобов`язані: заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з органом доходів і зборів; подавати органу доходів і зборів достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням органу доходів і зборів додаткової інформації.
Відповідно до ч. 1 ст. 53 МК України, у випадках, передбачених цим Кодексом, одночасно з митною декларацією декларант подає органу доходів і зборів документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення.
Так, ч. 2 ст. 53 МК України визначено, що документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
Згідно з приписами ч. ч. 1, 2 ст. 54 МК України, контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у  частині першій статті 58  цього Кодексу.
Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі:1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості;2)   неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари;3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у  главі 9  цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості. (ч. 6 ст. 54 МК України).
Так, ч. 7 ст. 54 МК України визначено, що у разі якщо під час проведення митного контролю митний орган не може аргументовано довести, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, заявлена декларантом або уповноваженою ним особою митна вартість вважається визнаною автоматично.
Згідно ч. 1 ст. 55 МК України рішення про коригування заявленої митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України з поміщенням у митний режим імпорту, приймається органом доходів і зборів у письмовій формі під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості цих товарів як до, так і після їх випуску, якщо органом доходів і зборів у випадках, передбачених ч. 6 ст. 54 цього Кодексу, виявлено, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів.
Відповідно до ч. 3 ст. 53 МК України у разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу органу доходів і зборів зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; копію митної декларації країни відправлення; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
З системного аналізу вищенаведених норм, суд апеляційної інстанції дійшов висновку, що правовою підставою для винесення рішення про коригування митної вартості є: виявлення обставин, що заявлення неповних та/або недостовірних відомостей про митну вартість товарів, у тому числі невірного визначення митної вартості товарів; невірне проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у ч. ч. 2-4 ст. 53 цього Кодексу; відсутності у поданих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; надходження до органу доходів і зборів документально підтвердженої офіційної інформації органів доходів і зборів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Крім цього, обов`язок доведення митної ціни товару покладений на позивача. При цьому, митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.
Аналогічна правова позиція викладена в постановах Верховного Суду від 16.04.2019 у справі № 804/16271/15, від 18 травня 2022 року у справі № 620/1735/20, від 21 вересня 2023 року у справі № 520/18432/21.
Разом з тим, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що наведені вище правові норми дають підстави для висновку, що митний орган при реалізації своїх повноважень, щодо контролю за правильністю обчислення митної вартості декларантом, мають право витребовувати додаткові документи на підтвердження задекларованої митної вартості. Однак, лише у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей через неповноту поданих документів для підтвердження заявленої митної вартості товарів, невідповідність характеристик товарів, зазначених у поданих документах, митному огляду цих товарів, порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, і таке інше.
Тобто, наявність у митного органу обґрунтованого сумніву у правильності визначення митної вартості є обов`язковою з огляду на те, що саме із цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування ним додаткових документів у декларанта та вчинення наступних дій, спрямованих на визначення дійсної митної вартості товарів.
Однак, витребуванню підлягають не всі документи, що передбачені приписами статті 53 МК, а лише ті, що надають можливість пересвідчитись у правильності чи помилковості задекларованої митної вартості.
Відтак, ненадання повного переліку витребуваних документів може бути підставою для визначення митним органом іншої митної вартості лише тоді, коли подані декларантом документи є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності не спростовують сумнівів у достовірності наданої інформації.
Отже, суд апеляційної інстанції вважає, що митний орган зобов`язаний зазначати конкретні обставини, що викликали обґрунтовані сумніви у правильності визначення митної вартості декларантом, а також причини неможливості її перевірки на підставі наданих декларантом документів, обґрунтувавши як необхідність перевірки спірних відомостей, так і вказавши конкретні документи, надання яких може усунути такі сумніви.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що здійснюючи митний контроль правильності визначення декларантом митної вартості товару, заявленого до митного оформлення, Волинська митниця, засобами електронного зв`язку, надсилала пропозицію позивачу, відповідно до ч. 3, 4 ст. 53 Митного кодексу України, про надання додаткових документів для підтвердження заявленої митної вартості.
На виконання вимог митного органу, позивач подав пояснення в яких зазначив, що ним подано вичерпний перелік документів на підтвердження заявленої митної вартості ввезеного товару. Крім того, позивач зазначив, зобов`язання перед експортером виконано у повному обсязі, що підтверджується платіжними дорученнями, а в експортних деклараціях зазначена вартість товарів у польських злотих, яка конвертована з врахуванням курсу валют, що існував на день заповнення митної декларації. На підтвердження розрахунку вартості ціни товару у польських злотих позивач надав митниці відомості із сайту Мінфін щодо конвертації. Щодо долучених до митних декларацій прайс-листів вказав, що відображена у них ціна товару відповідає фактурній. Факт надання прайс-листа, виданого експортером, а не виробником товару, не може викликати сумнівів у заявленій митній вартості імпортованого товару.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що підставою для прийняття відповідачем оскаржуваних рішень про коригування митної вартості товарів було те, що:
- в деклараціях країни відправлення числове значення вартості товару становить одну суму, а в інвойсах інші;
- згідно п. 6 контракту № 0325012023 від 23.02.2023 зазначено, що умови оплати вказуються в проформах-інвойсах і можуть включати в себе передоплату, оплату по факту поставки і оплату з відстрочкою платежу. У свою чергу, декларантом не подано проформу-інвойс та банківських платіжних документів;
- прайс-листах товару є лише пропозиції (oferta) на кожну окрему поставку. Проте прайс-лист виробника товару відповідно до VII статті ГАТТ повинен бути виданий для загального (широкого) кола покупців та містити весь асортимент продукції, який виробник пропонує для продажу.
Однак, суд апеляційної інстанції вважає такі покликання безпідставними, оскільки до митного оформлення, позивач надав передбачені статтею 53 МК України документи, які підтверджують задекларовану митну вартість товару, зокрема: рахунки-фактури (інвойси) № FV2023/03/0255 від 23.03.2023, № FV2023/03/0257 від 24.03.2023, № FV2023/03/0259 від 24.03.2023, № FV2023/03/0258 від 24.03.2023, № FV2023/03/0253 від 23.03.2023; копії МД країни-відправлення № 23PL301010E0385592 від 25.03.2023, № 23PL301010E0390321 від 26.03.2023, № 23PL301010E0389820 від 25.03.2023; № 23PL301010E0389820 від 25.03.2023, № 23PL301010E0391393 від 26.03.2023; прайс-листи продавця товару; банківські платіжні документи № 21 від 23.03.2023, № 22 від 24.03.2023, № 25 від 24.03.2023, № 27 від 24.03.2023, № 23 від 23.03.2023.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що ціна товару, яка відображена у рахунках-фактурах, повністю відповідає ціні, яка зазначена у наведених вище платіжних документах.
Щодо покликання відповідача, що згідно п. 6 контракту № 0325012023 від 23.02.2023 умови оплати вказуються в проформах-інвойсах, однак такі не подані до митного оформлення, а прайс-листи містять інформацію від відправника, а інформацію від виробника товару декларантом не надано, то суд апеляційної інстанції не бере такі до уваги. 
Оскільки згідно контракту, умови оплати вказуються у проформах-інвойсах і інвойсах і можуть включати в себе: передоплату, оплату за фактом поставки та/чи оплату з відстрочкою платежу (п. 6 цього контракту). Натомість, відсутність визначення умов оплати у поданих рахунках-фактурах та ненадання декларантом проформ-інвойсів, за наявності поданих митниці платіжних документів про оплату за товар, з яких можливо ідентифікувати поставку товару, не може свідчити про не подання документів, необхідних для визначення митної вартості.
Щодо покликання, що позивач надав митниці прайс-листи від продавця товару, а не від виробника товару, то суд апеляційної інстанції вважає такі безпідставними та не можуть впливати на митну вартість товару, оскільки ввезення товару на митну територію України відбулося на підставі зовнішньоекономічного контракту № 0325012023 від 23 лютого 2023 року, укладеного між ТОВ «ФУДЛАЙФ ПЛЮС» та компанією експортером TECHNO GROUP SP.O.O. Тобто, господарські операції позивач здійснював саме з продавцем товару - TECHNO GROUP SP.O.O, а тому відсутність документів про ціну продукції від виробника товару, не може бути правовою підставою для коригування митної вартості за резервним методом.
Щодо покликання відповідача, що ціна товару у митних деклараціях країни-відправлення зазначено в іншій валюті (польський злотий), ніж та, яка зазначена у рахунках-фактурах (євро чи долар США), що свідчить про розбіжність у числових значень митної вартості товару, то суд апеляційної інстанції вважає такі безпідставними. Оскільки, ціна товару, яка зазначена у митних деклараціях країни-відправлення у валюті польський злотий, є конвертованою по відношенню до валюти, яка зазначена в рахунках-фактурах. Крім цього, митна вартість визначається з врахуванням фактурної вартості товару, а не вартості, яка відображена у митних деклараціях країни-відправлення. 
Суд апеляційної інстанції, оцінивши документи, які подані для підтвердження митної вартості товарів, вважає, що такі містили належні, об`єктивні та достовірні відомості про числові складові заявленої митної вартості.
Отже, відповідачем не доведено неповноти, неточності чи недостатності наданих позивачем документів для визначення митної вартості товару за основним методом; наявності встановлених частинами 1 та 2 статті 58 МК України обмежень для застосування першого методу та обставин, зазначених в частині 6 статті 54 МК України, для відмови у митному оформленні товару за першим методом, а отже і підстав для застосування положень частини 3 статті 57 та частини 3 статті 58 МК України, тобто використання другорядного методу визначення митної вартості товару при недоведеності неможливості її визначення за основним.
Враховуючи вищенаведене, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суду першої інстанції, що позов необхідно задовольнити, оскільки подані декларантом відповідачу документи надавали можливість встановити дійсну митну вартість товару за ціною договору, тобто за основним методом, а тому оскаржувані рішення про коригування митної вартості товарів підлягають скасуванню.
Щодо стягнення витрат на правничу допомогу, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Відповідно до ч. 1 ст. 132 КАС України, судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи.
Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 134 КАС України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави.
За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката.
Частиною 3 ст. 134 КАС України передбачено, що для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги (ч. 4 ст. 134 КАС України).
Відповідно до ч. ч. 1, 7 ст. 139 КАС України, при задоволенні позову сторони, яка не є суб`єктом владних повноважень, всі судові витрати, які підлягають відшкодуванню або оплаті відповідно до положень цього Кодексу, стягуються за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень, що виступав відповідачем у справі, або якщо відповідачем у справі виступала його посадова чи службова особа.
Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Згідно ч. 9 ст. 139 КАС України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору (у випадках, коли відповідно до       закону       досудове вирішення спору є обов`язковим) та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялись.
Аналіз наведених положень законодавства, дає підстави суду апеляційної інстанції для висновку, що документально підтверджені судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають компенсації стороні, яка не є суб`єктом владних повноважень та на користь якої ухвалене рішення, за рахунок бюджетних асигнувань суб`єкта владних повноважень.
Крім цього, суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої ухвалене судове рішення, всі понесені нею витрати на професійну правничу допомогу, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенства права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, враховуючи такі критерії, як складність справи, витрачений адвокатом час, значення спору для сторони тощо.
При визначенні суми компенсації витрат, понесених на правничу допомогу, суди досліджують на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи.
Аналогічна позиція викладена в постановах Верховного Суду від 17.09.2019 у справі № 810/3806/18.
Судом апеляційної інстанції встановлено, що на підтвердження витрат на правничу допомогу подано, зокрема: договір про надання правової допомоги від 01.02.2023 № 53-ЮП, рахунок-фактуру № 408 від 02.05.2023, платіжну інструкцію № 900 від 02.05.2023, попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат на професійну правничу допомогу № 03/05-01 від 03.05.2023, акт № 408 приймання-передачі наданих послуг від 02.05.2023.
Відповідно до попереднього (орієнтовного) розрахунку суми витрат на професійну правничу допомогу складається з: 
ознайомлення позивача із процесуальними правами та обов`язками щодо захисту прав та інтересів порушеного права (30 хв.); 
ознайомлення з рішеннями про коригування митної вартості товарів та товаросупровідними документами наданих клієнтом (1,5 год.); 
подання письмових пояснень на вимогу митного органу (2 год); 
пошук інформації щодо контрагента у мережі Інтернет та перевірка правосуб`єктності учасників зовнішньоекономічної операції (1 год); 
складання стратегії представництва ТОВ «ФУДЛАЙФ ПЛЮС» у суді щодо справи (1 год); 
вивчення судової практики з відповідних правовідносин (2 год.);
складення та подання позовної заяви – 3 год. 
Орієнтовна сума витрат на правову допомогу становить 15000,00 грн.
Згідно акта приймання-передачі наданих послуг № 408, загальна вартість послуг становить 15000 грн.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. 
Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені, договором на правову допомогу, актами приймання-передачі наданих послуг, платіжними документи про оплату таких послуг та розрахунком таких витрат.
Суд апеляційної інстанції зазначає, що в матеріалах цієї справи наявний належним чином складений договір про надання правової допомоги, оформлені та підписані документи, які містять детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних адвокатом та про оплату таких послуг.
Однак, суд апеляційної інстанції вважає правильним висновок суду першої інстанції, що сума судових витрат на професійну правничу допомогу, яку позивач просить стягнути за рахунок бюджетних асигнувань відповідача, підлягає зменшенню у зв`язку з відсутністю ознак співмірності, визначених ч. 5 ст. 134 КАС України.
Крім цього, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що час затрачений на ознайомлення з оскаржуваними рішеннями про коригування митної вартості товарів, з товаросупровідними документами, пошук інформації щодо контрагентів, аналіз та вивчення фактичних обставин справи, судової практики та складення стратегії представництва є явно завищеним з боку адвоката.
Відповідно до ч. 2 ст. 6 Кодексу адміністративного судочинства України, суд застосовує принцип верховенства права з урахуванням судової практики Європейського Суду з прав людини.
Згідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди при розгляді справ, практику Європейського Суду з прав людини, застосовують як джерело права.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» (Заява № 71660/11), пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» (Заява № 72277/01), пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» (заява № 66561/01), заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим.
Крім того, у пункті 154 рішення Європейського суду з прав людини у справі Lavents v. Latvia (заява 58442/00) зазначено, що згідно зі статтею 41 Конвенції Суд відшкодовує лише ті витрати, які, як вважається, були фактично і обов`язково понесені та мають розумну суму.
Враховуючи вищенаведене та проаналізувавши предмет розглядуваного спору, обсяг наданих послуг адвокатом в суді першої інстанції, виходячи з критерію розумності, пропорційності, співмірності розподілу витрат на професійну правничу допомогу, суд апеляційної інстанції погоджується з висновком суд першої інстанції, що розмір вказаних витрат підлягає стягненню в сумі 3000 грн.
Таким чином, апеляційна скарга Волинської митниці не спростовує правильність доводів, яким мотивовано судове рішення, зводиться по суті до переоцінки проаналізованих судом доказів та не дає підстав вважати висновки суду першої інстанції помилковими.
З огляду на викладене, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального права, тому відповідно до ст. 316 КАС України, апеляційну скаргу необхідно залишити без задоволення, рішення суду без змін. 
Згідно приписів ст. 139 КАС України підстав для стягнення судових витрат на користь відповідача не має.
Керуючись ст. ст. 311, 316, 321, 322, 325, 328 КАС України, суд –

постановив:

апеляційну скаргу Волинської митниці залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 17 жовтня 2023 року у справі № 140/8604/23 – без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України.

Головуючий суддя	 	О. М. Гінда 	
судді	 	Л. Я. Гудим 	
 	 	В. В. Ніколін