ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/2037/24 Справа № 210/195/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Сільченко В.Є. Суддя у 2-й інстанції - Корчиста  О. І.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2024 року                                                                 м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі:

головуючого судді                Корчистої О.І.
суддів:                         Агєєва О.В., Бондар Я.М.,

розглянувши в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін в приміщенні Дніпровського апеляційного суду в місті Кривий Ріг Дніпропетровської області цивільну справу за позовом ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Бражник Денис Сергійович, до Товариства з обмеженою відповідальністю «СІТІСЕРВІС-КР», Департаменту розвитку інфраструктури міста виконкому Криворізької міської ради про відшкодування збитків, 
за апеляційною скаргою Товариства з обмеженою відповідальністю «СІТІСЕРВІС-КР»,
на рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 листопада 2023 року,

встановив:

У січні 2023 року ОСОБА_1 , в інтересах якого діє адвокат Бражник Д.С., звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «СІТІСЕРВІС-КР» (далі по тексту ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР»), Департаменту розвитку інфраструктури міста виконкому Криворізької міської ради про відшкодування збитків.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 18 вересня 2022 року приблизно о 20.00 годині за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Соборності, 63 на автомобіль Chevrolet Equinox, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить позивачу ОСОБА_1 , впало дерево та пошкодило кришу автомобіля, а також стійки криши автомобіля.
Відразу ж на місце події було викликано поліцію та протоколом огляду місця події від 18 вересня 2022 року було зафіксовано даний факт пошкодження вищевказаного автомобіля. В протоколі огляду місця події зазначено те, що дерево та пошкоджений автомобіль знаходяться на відставні 10-12 метрів між 1 та 2 під`їздом будинку АДРЕСА_1 , тобто фактично на прибудинковій території вищевказаного будинку.
Відповідно висновку судово-товарознавчої експертизи вартість збитку завданого власнику автомобіля від падіння дерева становить 29 110,12 гривень.
Протягом жовтня та листопада позивачем неодноразово направлялись адвокатські запити до ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» та Виконавчого комітету Криворізької міської Ради. На запит ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» надало відповідь, що йому не відомо балансоутримувача вищевказаного дерева, а згідно іншої відповіді ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР», що саме він є управителем будинку та прибудинкової території за адресою: АДРЕСА_1 з 27 грудня 2013 року. Проте, копії договору та акту прийому-передачі території відповідач не надав.
Департамент розвитку інфраструктури міста виконкому Криворізької міської ради на адвокатський запит надав відповідь, що дане дерево на їх балансі не значиться.
Враховуючи, що балансоутримувача на етапі подання позовної заяви фактично не встановлено, позивач вважає за доцільне пред`явити позов одночасно до двох відповідачів, до органу, який здійснює управління комунальною власністю міста в тому числі й відповідальний за організацію догляду за зеленими насадженнями на території міста, а також до юридичної особи - управителя будинку АДРЕСА_1 .
На підставі викладеного, просив суд стягнути солідарно з ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» та Департаменту розвитку інфраструктури міста виконкому Криворізької міської рада на користь ОСОБА_1 понесені збитки у розмірі 29 110,12 гривень, а також судові витрати у загальному розмірі 13 992,40 гривень.
Рішенням Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 листопада 2023 року позовні вимоги ОСОБА_1 задоволені частково. Стягнуто з ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» на користь ОСОБА_1 понесені збитки в розмірі 29110,12 гривень. Стягнуто з ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» на користь ОСОБА_1 понесені судові витрати у розмірі 13992,40 гривень, з яких: 13 000 гривень на правову допомогу та 992,40 гривень сплачений судовий збір. В задоволенні іншої частини позовних вимог відмовлено.
В апеляційній скарзі ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР», посилаючись на неправильне застосування судом першої інстанції норм матеріального права та порушення норм процесуального права, просить рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 листопада 2023 року скасувати та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позовних вимог. 
Апеляційна скарга обґрунтована тим, що апелянт не погоджується з посиланням суду першої інстанції на той факт, що ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» є безпосереднім балансоутримувачем та відповідальною особою за стан земельних насаджень біля будинку : АДРЕСА_1 , оскільки йому було передано на баланс 96 одиниць дерев та чагарників прибудинкової території. 
З 01 січня 2015 року TOB «СІТІСЕРВІС-КР» є управителем будинків, споруд та прибудинкової території у Дзержинському районі м. Кривого Рогу на підставі договору з Управлінням благоустрою та житлової політики виконкому Криворізької міської ради від 27 грудня 2013року, яке є балансоутримувачем багатоквартирних будинків, зокрема, буд. АДРЕСА_1 . 
Водночас, ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» не є балансоутримувачем зелених насаджень, а отже не відповідає за збереження зелених насаджень і належний догляд за ними. ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» неодноразово звертав увагу суду, що позивачем до суду не надано жодного документу на підтвердження передачі на баланс ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» дерева, що впало на автомобіль позивача. Натомість, ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» надавав довідку про відсутність на балансі ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» зелених насаджень і надавав роз`яснення, що бансоутримувачем згідно чинного законодавства України є органи місцевого самоврядування, зокрема відповідно ст. 10,15 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» та п. 5.1 Правил утримання зелени насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10 квітня 2006 року № 105. Пункт 5.5 Правил встановлює, що відповідальними за збереження зелених насаджень і належний догляд за ними на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності є балансоутримувачі цих об`єктів. 
Посилаючись на п. 5.2 Положення «Про систему моніторингу зелених насаджень у містах і селищах міського типу України» затвердженого наказом міністерства з питань житлово-комунального господарства №240 від 04 серпня 2008 року (надалі - Положення) зазначає, що балансоутримувач об`єктів благоустрою зеленого господарства здійснює їх загальні, часткові та позачергові огляди. Статтею 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» встановлено окремий порядок щодо охорони та утримання зелених насаджень. Зазначає, що відповідно діючого законодавства України, зелені насадження як елементи благоустрою та прибудинкова територія як об`єкт благоустрою належить до комунальної форми власності та користування, розпорядження, володіння цими складовими благоустрою належать виключно органу місцевого самоврядування, в даному випадку Департаменту розвитку інфраструктури міста Криворізької міської ради. Регуляторними актами органами місцевого самоврядування не були делеговані повноваження ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» щодо проведення робіт з утримання/видалення зелених насаджень. 
Зазначає, що п. 5 ст. 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів», розділом 14 Правил встановлено, що у містах та ін.. населених пунктах органами місцевого самоврядування має вестися облік зелених насаджень. Відповідно п. 3.1 Положення «про систему моніторингу зелених насаджень у містах і селищах міського типу України інвентаризацію зелених насаджень міст та селищ міського типу здійснюють БТІ, підприємства, організації, які мають на це право, а також балансоутримувачі об`єктів благоустрою державної чи комунальної власності, які мають технічні можливості чи відповідних фахівців, за погодженням з виконавчими органами міських, селищних, сільських рад відповідно до інструкції з інвентаризації зелених насаджень у населених пунктах України затвердженої наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України від 24 грудня 2001 року № 226. Пунктом 3.3 даного Положення встановлено, що за матеріалами інвентаризації складається паспорт об`єкта (благоустрою території підприємств, установ, організацій, інших земельних ділянок, на яких розташовані зелені насадження) встановленої форми. Стаття 15 ЗУ «Про благоустрій населених пунктів», визначає, що «Підприємства, установи та організації у сфері благоустрою населених пунктів зобов`язані:... утримувати в належному стані об`єкти благоустрою (їх частини), що перебувають у їх власності або користуванні, а також визначену правилами благоустрою території населеного пункту прилеглу до цих об`єктів територію». Відповідач не є власником земельної ділянки, ні організацією, яка зобов`язана її утримувати,отже й розташованого на ній дерева і не зобов`язане слідкувати за його станом.
У відповідності до рішення Криворізької міської ради № 4038 від 21 жовтня 2015 року «Про затвердження Правил благоустрою в місті Кривому Розі», а саме п.3.6 передбачено, що «Учасники правовідносин у сфері благоустрою зобов`язані забезпечувати утримання територій об`єктів благоустрою в належному стані, а саме: виконком міської ради розробляти план благоустрою території міста з визначенням заходів щодо його реалізації й термінів їх виконання; виконкоми районних у місті рад: забезпечувати роботи з благоустрою автошляхів, тротуарів, кладовищ, пляжів, громадських вбиралень, зупиночних павільйонів, пам`ятників, меморіалів, зелених насаджень, визначення стану та відновної вартості останніх шляхом обстеження, а також видачі ордерів на їх знесення». Суд при вирішенні даної справи не врахував, що дерево, яке впало на належний позивачу автомобіль, було розташовано на землі комунальної власності, його власником є територіальна громада міста, в той час як організація роботи з цього питання проводиться виключно органами місцевого самоврядування. Закон прямо визначає, що моральна та матеріальна шкода відшкодовується особою, винною у завданні як матеріальної так і моральної шкоди. Тобто обов`язковою умовою цивільно-правової відповідальності є вина. В діях ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» не тільки не вбачається вини при завдані матеріальної шкоди позивачу, але й відсутній сам обов`язок (зобов`язання) вчиняти певні дії. З огляду на це, ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» не є належним відповідачем по справі. 
Також в апеляційній скарзі посилається, що судом першої інстанції стягнуто з ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» витрати, понесені позивачем на професійну правничу допомогу в сумі 13 000 гривень, в той час як адвокатом було подано докази витрат на правничу допомогу на суму 9 000 гривень. При цьому посилається, що витрати позивача на правову допомогу у розмірі 9 000 гривень є значно завищеними та не спів мірними із ціною позову та часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт. 
У відзиві на апеляційну скаргу Департамент розвитку інфраструктури міста виконкому Криворізької міської ради просить залишити рішення суду першої інстанції без змін, апеляційну скаргу залишити без задоволення. 
В обґрунтування відзиву зазначив, що ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» є управителем будинків, споруд та прибудинкової території Дзержинського району на підставі договору з Департаментом розвитку інфраструктури міста виконкому Криворізької міської ради, у тому числі будинку АДРЕСА_1 . Зокрема, істотними умовами договору є у тому числі здійснення технічного огляду основних конструктивних елементів, об`єктів благоустрою, розташованих та прибудинкових територіях, куди входять і зелені насадження. В акті приймання-передачі об`єктів в управління апелянта в тому числі зазначено дерева та чагарники , що розташовані на прибудинковій території у кількості 96 одиниць. 
Частиною 3 статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Відповідно ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Відповідно ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Згідно ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
Відповідно ч. 1 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Ціна у позову у даній справі є меншою ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тому дана справа розглядається без повідомлення учасників справи.
Відповідно пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2008 року № 12 «Про судову практику розгляду цивільних справ в апеляційному порядку» у разі якщо апеляційна скарга подана на рішення щодо частини вирішених вимог, суд апеляційної інстанції відповідно до принципу диспозитивності не має права робити висновків щодо неоскарженої частини ні в мотивувальній, ні в резолютивній частині судового рішення, а в описовій частині повинен зазначити, в якій частині вимог судове рішення не оскаржується.
Згідно ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
В апеляційній скарзі ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» оскаржує рішення суду першої інстанції лише в частині позовних вимог, заявлених до нього, посилаючись що він не є належним відповідачем. Щодо незаконності рішення суду першої інстанції в іншій частині, а також щодо розрахунку суми визначеного до стягнення збитку, що підлягають стягненню, апеляційна скарга доводів в мотивувальній частині не містить.
Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали справи та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга відповідача підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції залишенню без змін з наступних підстав.
У частині третій статті 3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Згідно з частинами 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватись на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Рішення суду першої інстанції відповідає вказаним вимогам закону.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що ОСОБА_1 належить автомобіль Chevrolet Equinox, д.н.з. НОМЕР_1 , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу.
18 вересня 2022 року приблизно о 20.00 год. за адресою: м. Кривий Ріг, вул. Соборності, 63 на автомобіль Chevrolet Equinox, д.н.з. НОМЕР_1 , який належить гр. ОСОБА_1 впало дерево та пошкодило кришу автомобіля, а також стійки криши автомобіля.
Згідно протоколу огляду місця події від 18 вересня 2022 року дерево та пошкоджений автомобіль знаходяться на відставні 10-12 метрів між 1 та 2 під`їздом будинку АДРЕСА_1 , тобто фактично на прибудинковій території вказаного будинку.
Відповідно висновку експерта транспортно-товарознавчого дослідження №Д12/09/22 від 30 вересня 2022 року встановлена вартість матеріального збитку, завданого з технічної точки зору власнику пошкодженого внаслідок падіння дерева, яке сталося за адресою АДРЕСА_1 , автомобіля Chevrolet Equinox, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ідентифікаційний номер (VIN) НОМЕР_2 в цінах на дату 26.09.2022 року, складає 29 110,12 гривень. 
Таким чином, судом першої інстанції вірно визначено, що предметом позову у даній справі є стягнення матеріальних збитків, завданих позивачу пошкодженням автомобіля в результаті падіння дерева на належний йому автомобіль.
Відповідно до Договору про надання послуг з управління будинком, спорудою або групою будинків і споруд по житловим будинкам Дзержинського району від 27 грудня 2013 року Управлінням благоустрою та житлової політики виконкому міськради передано ТОВ «Сітісервіс-КР» функції з управління та надання послуг утримання будинку, споруди або групи будинків і споруд з метою забезпечення експлуатації будинку, споруди або групи будинків і споруд та об`єктів благоустрою, розташованих на прибудинковій території, згідно з умовами укладених договорів, стандартами, нормативами, нормами і правилами. Термін дії договору з 01 квітня 2014 року.
Як додаток до Договору Управлінням благоустрою та житлової політики виконкому міськради та ТОВ «Сітісервіс-КР» було складено Акт прийому-передачі будинків, споруд або групи будинків і споруд, який є додатком до договору з управління будинком, спорудою або групою будинків і споруд від 27 грудня 2013 року, до якого долучено опис переданого майна, в якому крім інших зазначено АДРЕСА_1 .
Згідно акта прийому-передачі об`єкта в управління з управління (з балансу) спеціальна контрольна комісія провела обстеження об`єкта за адресою: вул. Соборності (Касіора), буд. 63, що передається з управління (з балансу) КП «Житлово-експлуатаційна організація №8» в управління ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР», крім того окремо зазначено про передачу прибудинкової території, а саме 96 одиниць дерев та чагарників. (а.с. 111-112)
Відповідно акту прийому-передачі від 18 вересня 2014 року ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» прийнято від Департаменту розвитку інфраструктури міста виконкому Криворізької міської ради акти прийняття-передачі об`єктів в управління з управління (балансу), у тому числі, по житловому 6yдинку № 63 на вул. Соборності. (а.с. 114-115)
Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив з того, що дерево, яке впало на транспортний засіб позивача знаходилось на прибудинковій території житлового будинку АДРЕСА_1 , яке перебуває у ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» в управлінні разом із житловим будинком, тому саме ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» має відшкодувати шкоду завдану позивачеві.
Апеляційний суд погоджується з такими висновками та наступних підстав.
Відповідно ч.1 та п.1 ч.2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є зокрема, втрати яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).
Згідно ч.1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини (ч. 2ст. 1166 ЦК України).
У пункті 2постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року №6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» роз`яснено, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина.
Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини, якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди.
Виходячи з визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності, аналізу наведених вище норм, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини у завданні шкоди позивачеві. Натомість потерпілий має підтвердити належними доказами факт спричинення шкоди за участю відповідача, розмір шкоди, а також факт того, що відповідач є таким, що завдав шкоди.
Відповідно пункту 7 частини першої статті 17 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» громадяни у сфері благоустрою населених пунктів мають право звертатись до суду з позовом про відшкодування шкоди, заподіяної майну чи здоров`ю громадян унаслідок дій чи бездіяльності балансоутримувачів об`єктів благоустрою.
Згідно ст. 25 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» утримання та благоустрій прибудинкової території багатоквартирного житлового будинку, належних до нього будівель, споруд проводиться балансоутримувачем цього будинку або підприємством, установою, організацією, з якими балансоутримувачем укладено відповідний договір на утримання та благоустрій прибудинкової території.
Судом вірно зазначено, що факт падіння дерева на належний позивачу автомобіль та завдання в зв`язку з цим транспортному засобу механічних пошкоджень, а також розмір заподіяної шкоди підтверджуються наданими доказами, зокрема протоколом огляду місця події від 18 вересня 2022 року, висновком експерта, та не заперечується сторонами у справі, як і те, що земельна ділянка, на якій сталася подія, належить до земель комунальної форми власності.
Згідно ч. 1 ст. 10 Закону України «Про місцеве самоврядування» сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами.
За приписами частин 1 та 2 статті 11 Закону України «Про місцеве самоврядування» виконавчими органами сільських, селищних, міських, районних у містах (у разі їх створення) рад є їх виконавчі комітети, відділи, управління та інші створювані радами виконавчі органи. Виконавчі органи сільських, селищних, міських, районних у містах рад є підконтрольними і підзвітними відповідним радам, а з питань здійснення делегованих їм повноважень органів виконавчої влади - також підконтрольними відповідним органам виконавчої влади.
Пунктом 5 частини 2 статті 10 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» передбачено, що до повноважень сільських, селищних і міських рад у сфері благоустрою населених пунктів належить здійснення самоврядного контролю за станом благоустрою та утриманням територій населених пунктів, інженерних споруд та об`єктів, підприємств, установ та організацій, майданчиків для паркування транспортних засобів (у тому числі щодо оплати послуг з користування майданчиками для платного паркування транспортних засобів), озелененням таких територій, охороною зелених насаджень, водних об`єктів тощо.
Відповідно ч. 1, 2 ст. 20 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» організацію благоустрою населених пунктів забезпечують місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування відповідно до повноважень, установлених законом і благоустрій здійснюється в обов`язковому порядку на всій території населеного пункту (села, селища, міста).
Пунктом 2 частини 1 статті 21 ст. 20 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» визначено, що елементами (частинами) об`єктів благоустрою є зелені насадження (у тому числі снігозахисні та протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, в парках, скверах, на алеях, бульварах, в садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях.
Відповідно п.2 Порядку видалення дерев, кущів, газонів і квітників у населених пунктах, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 01серпня 2006року №1045 (далі Порядок), видалення зелених насаджень здійснюється, зокрема, у разі виявлення аварійних, сухостійних і фаутних дерев.
Згідно ч. 5 ст. 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» у містах та інших населених пунктах ведеться облік зелених насаджень та складається їх реєстр за видовим складом та віком. Облік зелених насаджень проводиться органами місцевого самоврядування.
Згідно з частиною 7 статті 28 Закону України «Про благоустрій населених пунктів» правила утримання зелених насаджень міст та інших населених пунктів затверджуються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства, за погодженням із заінтересованими центральними органами виконавчої влади.
Пунктом 3.2 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, затверджених наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 10 квітня 2006 року №105(далі Правила) передбачено, що елементами благоустрою є: покриття доріжок відповідно до норм стандартів; зелені насадження (у тому числі снігозахисні, протиерозійні) уздовж вулиць і доріг, у парках, скверах і алеях, бульварах, садах, інших об`єктах благоустрою загального користування, санітарно-захисних зонах, на прибудинкових територіях; будівлі та споруди системи збирання і вивезення відходів; засоби та обладнання зовнішнього освітлення та зовнішньої реклами;комплекси та об`єкти монументального мистецтва;обладнання дитячих, спортивних та інших майданчиків; малі архітектурні форми; інші елементи благоустрою.
Перелік дій щодо догляду за зеленими насадженнями передбачений розділом 9 Правил. Так догляд за деревами і чагарниками здійснюється протягом року і включає: поливання, внесення добрив, вкриття, обприскування крон дерев, догляд за ґрунтом, боротьбу з бур`янами, обробку дупел і механічних пошкоджень, формування крон дерев і чагарників.
Пунктом 6.2 Правил встановлений обов`язок балансоутримувачів проводити інвентаризацію та паспортизацію об`єктів благоустрою, брати участь у роботі комісії з обстеження зелених насаджень з метою їх знесення, тощо.
Під час догляду за деревами застосовують три види обрізання: формувальне, санітарне й омолоджувальне (п.9.1.11 Правил).
Відповідно п.9.1.11.2 Правил, санітарне обрізання крони виконують, щоб позбутися старих, хворих, сухих і пошкоджених гілок, а також гілок, спрямованих всередину крони або зближених одна з одною. Обрізанню підлягають також пагони, що відходять від центрального стовбура вгору під гострим кутом, щоб уникнути їхнього обламування.
Відповідно п. 5.5. Правил відповідальними за збереження зелених насаджень, належний догляд за ними є: на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності - балансоутримувачі цих об`єктів; на територіях установ, підприємств, організацій та прилеглих територіях - установи, організації, підприємства; на територіях земельних ділянок, які відведені під будівництво - забудовники чи власники цих територій; на безхазяйних територіях, пустирях - місцеві органи самоврядування; на приватних садибах і прилеглих ділянках - їх власники або користувачі.
Таким чином, балансоутримувачем зелених насаджень є уповноважене органами місцевого самоврядування підприємство, яке відповідає за утримання та збереження зелених насаджень.
Підпунктом 7 пункту «а» частини першої статті 30 Закону України «Про місцеве самоврядування» передбачено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать організація благоустрою населених пунктів, залучення на договірних засадах з цією метою коштів, трудових і матеріально-технічних ресурсів підприємств, установ та організацій незалежно від форм власності, а також населення; здійснення контролю за станом благоустрою населених пунктів, організації озеленення, охорони зелених насаджень і водойм, створення місць відпочинку громадян.
Крім того, з системного аналізу змісту наведених вимог закону вбачається, що забезпечуючи організацію благоустрою населених пунктів, місцеві органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування мають вчиняти в межах своїх повноважень необхідні дії не лише задля забезпечення охорони зелених насаджень, але і задля забезпечення безпеки осіб під час користування об`єктами благоустрою населеного пункту.
Судом першої інстанції вірно встановлено, що до відання виконавчого органу міської ради належить організація благоустрою населених пунктів, визначення балансоутримувача та контроль за станом зелених насаджень, а обов`язок з відшкодування заподіяної позивачу майнової шкоди внаслідок падіння дерева покладається саме на балансоутримувача, визначеного органом місцевого самоврядування, як відповідальну особу за стан зелених насаджень, в даному випадку і у дворі біля будинку АДРЕСА_1 .
Апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про доведеність знаходження спірних об`єктів (будинку, прибудинкової території із зеленими насадженнями) в зоні відповідальності ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР».
Так, з Договору про надання послуг з управління будинком, спорудою або групою будинків і споруд по житловим будинкам Дзержинського району від 27 грудня 2013 року, укладеного між Управлінням благоустрою та житлової політики виконкому міськради та ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР», управитель ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» зобов`язаний забезпечувати експлуатацію будинку, споруди або групи будинків і споруд та об`єктів благоустрою, розташованих на прибудинковій території, згідно з умовами укладених договорів, стандартами, нормативами, нормами і правилами, згідно акту прийому-передачі будинків, споруд або групи будинків і споруд від 27 грудня 2013 року, який є додатком до договору, ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» передано у тому числі будинок АДРЕСА_1 .
Згідно акту прийняття-передачі об`єкта в управління з управління (балансу) Комунальним підприємством «Житлово-експлуатаційна організація №8» будинок 63 по вул.Соборності (Косіора) передано в управління ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР», у тому числі з прибудинковою територією, яка містить дерева та чагарники у кількості 96 одиниць. Даний акт підписано посадовими особами та завірено печатками підприємств.
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони на інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача.
Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд.
Відповідачем ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» не було надано доказів, які б спростовували знаходження будинку АДРЕСА_1 , з прибудинковою територією, у нього в управлінні та на балансі.
Таким чином, відповідно до п.5.5 Правил утримання зелених насаджень у населених пунктах України, відповідальними за збереженням зелених насаджень і належний догляд за ними на об`єктах благоустрою державної чи комунальної власності є балансоутримувачі цих об`єктів та управитель багатоквартирного будинку, у даному випадку відповідач ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР», якому на баланс було передано 96 дерев та чагарників прибудинкової території де сталася подія, тобто на автомобіль позивача впало дерево, яке його пошкодило.
Зазначений висновок відповідає правовій позиції, викладеній у Постанові КЦС ВС від 04 вересня 2019 року у справі № 200/22129/16-ц провадження №61-43478св18. Посилання апелянта на постанову КЦС ВС у справі № 211/1489/13-ц є неспроможними, оскільки вбачається, що вона була прийнята за інших фактичних обставин, крім того постанову у справі № 211/1489/13-ц було прийнято 28 лютого 2019 року, тобто раніше, ніж було розглянуто у касаційному порядку справу №200/22129/16-ц.
Щодо посилань ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» на те, що воно не має відношення до зелених насаджень та дерев за адресою: АДРЕСА_1 , апеляційний суд також погоджується з висновками суду першої інстанції щодо безпідставності тверджень заявника в цій частині. 
Постановою Кабінету Міністрів України від 01 серпня 2006 року № 1045 затверджено Порядок видалення дерев, кущів, газонів і квітників на території населеного пункту (далі - Порядок).
Відповідно до Порядку видалення зелених насаджень здійснюється у разі знесення аварійних, сухостійних і фаутних дерев, а також самосійних і порослевих дерев з діаметром кореневої шийки не більше як 5 сантиметрів. Видалення зелених насаджень на території населеного пункту здійснюється: за рішенням компетентного органу на підставі ордера або на підставі документів, визначених статтями 35-37 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності». Такими компетентними органами у м. Кривому Розі є виконкоми відповідно до рішення Криворізької міської ради від 31 березня 2016 року № 381 «Про обсяг і межі повноважень районних у місті рад та їх виконавчих органів».
Підставою для прийняття рішення компетентним органом є заява про видалення зелених насаджень, подана юридичною чи фізичною особою. Після надходження заяви компетентний орган утворює комісію з питань визначення стану зелених насаджень та їх відновної вартості. Комісія у п`ятиденний строк після її затвердження визначає стан зелених насаджень, розташованих на земельній ділянці, і їх відновну вартість та складає акт обстеження. У разі знесення аварійних, сухостійних і фаутних дерев комісія з`ясовує причину набуття деревами такого стану, про яку зазначається в складеному комісією акті. Голова комісії готує в п`ятиденний строк проект рішення компетентного органу про видалення зелених насаджень, в якому зазначається інформація про кількість зелених насаджень, що підлягають видаленню і залишаються на земельній ділянці. Компетентний орган приймає відповідне рішення і видає наступного дня заявнику його копію для оплати відновної вартості зелених насаджень, що підлягають видаленню. Ордер на видалення зелених насаджень компетентний орган видає не пізніше наступного робочого дня після подання заявником документа про сплату відновної вартості зелених насаджень, що підлягають видаленню.
21 вересня 2022 року ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» звернувся до голови Металургійної районної у місті ради про надання ордеру на видалення зелених насаджень. (а.с.106)
Відповідно Акту обстеження зелених насаджень № 47 від 17 жовтня 2022 комісією, до складу якої входив представник ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР», обстежено зелені насадження біля житлових будинків та визначено їх аварійними, сухостійними та фаутними. Обстеження проводилося також біля будинку АДРЕСА_1 .
Відповідно до рішення Металургійної районної у місті ради від 16 листопада 2022 року надано дозвіл ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» на видалення зелених насаджень на АДРЕСА_2 ; АДРЕСА_3 ; АДРЕСА_4 ; АДРЕСА_5 , АДРЕСА_6 ; АДРЕСА_7 ;  АДРЕСА_8 ;  АДРЕСА_9 ; АДРЕСА_10 .
Таким чином, виконком районної у місті ради вирішив дозволити видалення відповідачу 56 одиниць аварійних, сухостійних та фаутних дерев, у тому числі, за адресою: АДРЕСА_1 у кількості 4 шт. та видано ордер. (а.с. 109-110)
Таким чином, оскільки в ході розгляду справи в суді встановлено, та відповідачем ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» не доведено іншого (з наданням належних та допустимих доказів), що дерево яке впало на автомобіль позивача перебувало у сфері управління останнього, то судом першої інстанції вірно встановлено, що заподіяння позивачу матеріальної та моральної шкоди відбулось через неналежне виконання свого обов`язку з утримання будинку та прибудинкової території саме ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР», що у свою чергу є підставою для його цивільно-правової відповідальності за заподіяну шкоду.
В апеляційній скарзі, ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР», заперечуючи проти визначеного позивачем розміру витрат на правову допомогу в сумі 9 000 гривень, посилається, що такий розмір є значно завищеним та не співмірним із ціною позову та часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт. 
Апеляційний суд не погоджуючись з таким твердженням заявника, виходить з наступного. 
Згідно ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. 
До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, і витрати на професійну правничу допомогу. 
Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 
Згідно п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі часткового задоволення позову – на обидві сторони пропорційно розміру задоволення позовних вимог. 
За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.
Згідно із частиною 3 статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
Відповідно ч. 4, 5 статті 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.
У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами.
Обов`язок спростування співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч. 6 ст. 137 ЦПК України).
При визначенні суми відшкодування, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, фінансового стану обох сторін та інших обставин.
Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим.
У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.
Схожі висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц.
Частиною 8 статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо).
Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України).
Подібні висновки викладені Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, Верховним Судом у постановах від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19, від 02 вересня 2020 року у справі № 329/766/18.
Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою.
Зазначене узгоджується з правовим висновком, наведеним в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного цивільного суду від 02 вересня 2020 року у справі № 329/766/18 (провадження № 61-6627св20).
Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата тощо), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги/додатковій угоді до договору.
Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю.
Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання (пункт 5.39 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19).
Як вбачається з матеріалів справи, професійну правничу допомогу позивачу ОСОБА_1 надає адвокат Бражник Д.С., що підтверджено Ордером на надання правничої (правової) допомоги серії АЕ № 1065168 від 30 грудня 2022 року.
Умовами Договору про надання правничої (правової) допомоги № 226 від 31 жовтня 2022 року, укладеного між адвокатським бюро «Бражник і партнери» та ОСОБА_1 , визначено, надання позивачу правової допомоги. (а.с. 12-16)
Відповідно Акту виконаних робіт до договору про надання правової допомоги № 226 від 30 грудня 2022 року сторони узгодили, що згідно договору про надання правової допомоги клієнт отримав наступні послуги: усні та письмові консультації, роз`яснення з правових питань, що стосуються завданих автомобілю, який належить клієнту збитків від падіння дерева, що сталося 18 вересня 2022 року – 1000 гривень; складання процесуальних документів, а саме адвокатських запитів щодо встановлення балансоутримувача дерева, погодних умов та інших обставин справи, позовної заяви про стягнення збитків, а також складання будь-яких інших клопотань, заяв, скарг, претензій, необхідність у яких може вникнути під час розгляду справи у суді першої та апеляційної інстанції – 5000 гривень; участь у судових засіданнях та надання іншої правової допомоги обумовленої предметом даного позову – 3000 гривень. (а.с. 17)
Відповідно наданої квитанції прибуткового касового ордеру № 45 від 30 грудня 2022 року ОСОБА_1 на користь АБ «Бражник і партнери» сплачено 9 000 гривень. (а.с. 2)
З урахуванням наведеного колегія суддів апеляційного суду приходить до висновку, що позивачем суду першої інстанції були надані належні докази на підтвердження обсягу наданих правничих послуг, виконаних робіт, їх вартість та порядок розрахунку в порядку та обсягах визначених процесуальним законом.
Велика Палата Верховного Суду неодноразово наголошувала на тому, що не є обов`язковими для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (постанови Великої Палати Верховного Суду: від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18 (провадження № 12-171гс19), від 16 листопада 2022 року у справі № 922/1964/21 (провадження № 12-14гс22)).
Беручи до уваги характер правовідносин у цій справі, обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт, керуючись принципом співмірності, колегія суддів апеляційного суду, приходить до висновку, що визначений позивачем розмір витрат на професійну правничу допомогу відповідає критерію реальності наданих адвокатських послуг, розумності їхнього розміру, конкретним обставинам справи, її складності, необхідних процесуальних дій сторони. Тому з посиланнями ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» в цій частині апеляційний суд не погоджується. 
Щодо посилання в апеляційній скарзі на безпідставне стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу в сумі 13 000 гривень, апеляційний суд зауважує, що відповідно мотивувальної частини оскаржуваного рішення, судом першої інстанції обґрунтовано зазначено, що позивачем понесено витрати на правову допомогу в сумі 9 000 гривень, що підтверджується належними доказами. Також підлягають стягненню витрати на проведення судово-товарознавчого дослідження у розмірі 4 000 гривень, що підтверджується квитанцією № 114446. Вказані витрати у зв`язку із задоволенням позовних вимог підлягають компенсації позивачу ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР».
З огляду на вказане, посилання в апеляційній скарзі на стягнення з відповідача ТОВ «СІТІСЕРВІС-КР» на користь позивача витрат в сумі 13 000 гривень (9000 + 4000) не впливають на правильність висновків суду щодо предмету спору у даній справі. 
Отже, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків суду першої інстанції, зводяться до переоцінки доказів та на законність оскаржуваного судового рішення не впливають.
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року; SERYVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909|04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року).
Оскаржене судове рішення відповідає критерію обґрунтованості судового рішення.
Відповідно ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Враховуючи вищенаведене, апеляційний суд приходить до висновку, що підстав для скасування рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 листопада 2023 року немає.
Відповідно ч. 1, 13 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо суд апеляційної чи касаційної інстанції, не передаючи справи на новий розгляд, змінює рішення або ухвалює нове, цей суд відповідно змінює розподіл судових витрат.
З огляду на висновок про залишення апеляційної скарги без задоволення, підстав для перерозподілу судових витрат немає.

Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384 ЦПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «СІТІСЕРВІС-КР» залишити без задоволення.
Рішення Дзержинського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06 листопада 2023 року залишити без змін.
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з моменту її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає, крім випадків, передбачених підпунктами а-г пункту 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.

Судді:

Повний текст постанови складено 29 квітня 2024 року.

Головуючий О.І. Корчиста