ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/4555/24 Справа № 216/4243/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Кузнецов Р.О. Суддя у 2-й інстанції - Бондар  Я. М.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2024 року                                                                м.Кривий Ріг

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого судді - Бондар Я.М., 
суддів - Зубакової В.П.,Тимченко О.О.
сторони:
позивач –  ОСОБА_1 
відповідач –  ОСОБА_2 
розглянувши у відкритому судовому засіданні, в порядку спрощеного позовного провадження, в режимі відео конференції, апеляційну скаргу представника відповідачки ОСОБА_2 адвоката Васильченко Наталі Григорівни на рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 вересня 2023 року, яке ухвалено суддею Кузнецовим Р.О. у місті Кривому Розі Дніпропетровської області та повне судове рішення складено 07 вересня 2023 року,
В С Т А Н О В И В
У червні 2023 року позивач ОСОБА_1 звернувся до суду із позовом до відповідача ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини, посилаючись в обґрунтування заявлених вимог на те, що він з ОСОБА_2 перебуває в зареєстрованому шлюбі, під час якого у них народилося троє дітей – ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_4 та ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 . З початку 2023 року шлюбні відносини між сторонами припинилися. Відповідачка з двома молодшими дочками стала проживати за іншою адресою, старша дочка ОСОБА_3 залишилися проживати із позивачем на його утриманні. Просив стягнути на свою користь з ОСОБА_2 аліменти на утримання дочки ОСОБА_3 в розмірі 1/3 частини від її заробітку (доходів), але не менш ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду та до досягнення дитиною повноліття.
Рішенням Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 вересня 2023 року позовну заяву ОСОБА_1 до ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання дитини – задоволено частково.
Стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 на утримання неповнолітньої дитини ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , аліменти в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходів) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку та не менш, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 29 червня 2023 року до досягнення дитиною повноліття.
У задоволенні решти вимог – відмовлено.
Відповідно до ст. 430 ЦПК України рішення суду про стягнення аліментів допущено до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць.
Стягнуто з ОСОБА_2 в дохід держави судовий збір у розмірі 805,20 грн.
Не погодившись із даним судовим рішенням представник відповідачки в її інтересах подала апеляційну скаргу, на обґрунтування якої по суті зазначила, що визначаючи розмір аліментів у вигляді частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідачки на утримання дочки ОСОБА_6 суд першої інстанції не врахував, що на її утриманні перебувають інші дві неповнолітні дочки від шлюбу із позивачем ОСОБА_7 , на утримання яких, в свою чергу, з останнього на користь відповідачки стягнуто 1/3 частину його заробітку, що відповідно на кожну дитину на її утриманні припадає по 1/6 частині. Тому просила скасувати рішення суду, ухвалити нове, визначивши розмір аліментів, стягнутих з відповідачки на утримання дочки ОСОБА_6 1/6 частину від усіх видів заробітку (доходу) відповідачки.
Відзив на апеляційну скаргу не подано.
Справа розглядається без повідомлення учасників справи, в порядку ч. 13 ст. 7, ч. 1 ст. 369 ЦПК України, оскільки ціна позову менше 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду в межах заявлених позовних вимог та доводів апеляційної скарги, за наявними у справі матеріалами, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.
Як встановлено судом першої інстанції та вбачається з матеріалів справи, відповідно до свідоцтва про народження серії НОМЕР_1 , актовий запис №05 (а.с. 11) від шлюбу сторін ІНФОРМАЦІЯ_4 народилась дочка ОСОБА_3 . Матір`ю дитини записана відповідачка у справі, батьком - позивач.
Сторони не оспорюють, що неповнолітня ОСОБА_3 проживає разом з батьком та знаходиться на його утриманні. Позивач стверджує, що відповідачка матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, відповідачка оспорює лише розмір аліментів про визанченя якого в 1/3 просив позивач у позові та в 1/4 частині від від усіх видів заробітку (доходу), який визначив суд першої інстанції.
Судом також встановлено, що рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 06.07.2023 задоволено позов ОСОБА_2 про стягнення аліментів на утримання доньок ОСОБА_4 та ОСОБА_5 та стягнуто з ОСОБА_1 аліменти в розмірі 1/3 частини від усіх видів його доходу (заробітку), щомісячно, але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з дня подання позову і до досягнення дітьми повноліття.
Оцінки останньому факту судом не надано та визначено до стягнення з відповідачки на утримання старшої дочки, яка проживає із батьком частину від від усіх видів заробітку (доходу) відповідачки. 
Відповідно до частини 13 статті 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень.
Відповідно до вимог частини 1 статті 367 ЦПК України під час розгляду справи в апеляційному порядку суд переглядає справу за наявними і ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Згідно з частини 1 статті 368 ЦПК України, справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини.
Відповідно до частин першої-другої статті 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини.
Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття.
Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.
Статтею 141 СК України передбачено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу.
Відповідно до статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття.
Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина.
Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, суд зобов`язаний врахувати всі обставини, зазначені в частині першій статті 182 СК України: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення.
За положеннями частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку.
Відповідно до ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття.
Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину.
Згідно частини 1 статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви.
Згідно з частиною другою, третьою статті 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини.
Відповідно до статті 13 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (частина шоста статті 81 ЦПК України).
Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України).
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
За змістом статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
        Згідно до ч. 3 статті 83 ЦПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи.
Отже, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції про те, що відповідачка зобов`язана утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, проте не може погодитися із визначеним судом розміром аліментів.
Відповідачка ОСОБА_2 є працездатною особою, має на утриманні ще двох неповнолітніх дітей, спільних з позивачем на утримання яких на її користь із батька присуджено по 1/6 на кожну дитину, а тому з врахуванням усіх встановлених обставин справи, а також віку дитини, мінімальних потреб дитини для її належного забезпечення, суд першої інстанції мав би правильно визначити розмір аліментів в частці від усіх видів заробітку (доходу) відповідачки, рівній із присудженими частками на утримання двох інших спільних дітей, тобто в 1/6, а не в 1/4. 
Враховуючи встановлені обставини, колегія суддів вважає за необхідне рішення суду першої інстанції змінити, визначити стягнення присуджених з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно до повноліття дитини. В решті рішення суду слід залишити без змін.
На підставі викладеного, керуючись ст. ст.ст. 259, 268, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, Дніпровський апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ

Апеляційну скаргу  представника позивачки ОСОБА_2 адвоката Васильченко Наталі Григорівни задовольнити частково.
Рішення Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 вересня 2023 року змінити, визначити стягнення присуджених з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_1 аліментів на утримання дочки ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу) відповідачки щомісячно до повноліття дитини.
В решті рішення суду залишити без змін. 
Постанова апеляційного суду набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню у касаційному порядку до Верховного Суду не підлягає.
Повний текст судового рішення складено 25 червня 2024 року.

Головуючий суддя 

Судді