Номер провадження: 22-ц/813/521/24 
Справа № 522/19241/19
Головуючий у першій інстанції Абухін Р. Д.
Доповідач Заїкін А. П.

ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18.04.2024 року                                                                 м. Одеса

Єдиний унікальний номер судової справи: 522/19241/19
Номер провадження: 22-ц/813/521/24

Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ: 
- головуючого судді - Заїкіна А.П. (суддя - доповідач),
- суддів - Погорєлової С.О., Таварткіладзе О.М., 
за участю секретаря судового засідання - Мокана В.В.,

учасники справи: 
- позивач - Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС», в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ»,
- відповідач - ОСОБА_1 , правонаступником якого є - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні цивільну справу за позовною заявою Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС», в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ», до ОСОБА_1 , правонаступником якого є - ОСОБА_2 , про стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг, зустрічним позовом ОСОБА_1 , правонаступником якого є - ОСОБА_2 , до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС», в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ», про визнання недійсним договору про надання послуг з водопостачання та водовідведення, за апеляційною скаргою адвоката Ростомова Гранта Артуровича, діючого від імені ОСОБА_1 , правонаступником якого є - ОСОБА_2 , на рішення Приморського районного суду м. Одеси, ухвалене у складі судді Абухіна Р.Д. о 16 годині 13 хвилині 03 серпня 2021 року, повний текст рішення складений 12 серпня 2021 року,

встановив:
2. Описова частина
Короткий зміст позовних вимог

У листопаді 2019 року Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС», в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ», звернулось до суду з вищезазначеним позовом, в якому просить стягнути з ОСОБА_1 заборгованість з оплати житлово-комунальних послуг у сумі - 12 643,39 грн.. Також позивач просить стягнути з відповідача сплачений судовий збір.
Товариство з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС», в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ», обґрунтовує позовні вимоги тим, що 12.03.2019 року Приморським районним судом м. Одеси був прийнятий наказ про стягнення з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ІНФОКС» заборгованості за послуги з водопостачання та водовідведення в сумі - 12 643,39 грн.. Проте, 11.04.2019 року Приморським районним судом м. Одеси заява боржника була задоволена. Зазначений наказ скасовано та роз`яснено стягувачу про можливість розглянути визначені вимоги у порядку позовного провадження. Тому товариство звернулось з даним позовом.
Позивач зазначає, що відповідач є споживачем послуг, які надаються філією «ІНФОКСВОДОКАНАЛ», що підтверджується оформленим особовим рахунком за № НОМЕР_1 та договором про надання послуг водопостачання та водовідведення № 154860/ЧВ-СДВ від 05.10.2017 року, укладеним між позивачем та ОСОБА_1 .. Позивач надавав послуги з водопостачання та водовідведення відповідачу за адресою - АДРЕСА_1 , за які він у відповідності з п. п. 20, 30 Правил повинен був своєчасно розрахуватись шляхом внесення коштів на розрахунковий рахунок позивача. Нарахування відповідачу за надані послуги здійснювались відповідно до норм водопостачання, затверджених рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради № 30 від 25.02.2010 року та затверджених тарифів. Відповідач у свою чергу користувався такими послугами, плату за надані послуги сплачував не в повному обсязі, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі - 12 643,39 грн. за період - з 01.03.2016 року по 01.02.2019 року, що підтверджується розрахунком суми боргу. Відповідач не сплачує у добровільному порядку заборгованість за надані послуги (а. с. 1 - 4).

Короткий зміст вимог зустрічного позову 

У лютому 2020 року ОСОБА_1 , не визнавши вищевказані первісні позовні вимоги, звернувся до суду з вищезазначеною зустрічною позовною заявою, в якій просить визнати недійсним договір про надання послуг водопостачання та водовідведення №154860/ЧВ-СВД від 05 жовтня 2017 року, укладений між ТОВ «Інфокс», в особі філії «Інфоксводоканал», та ОСОБА_1 ..
ОСОБА_1 обґрунтовує вимоги зустрічного позову тим, що договір про надання послуг водопостачання та водовідведення № 154860ЧВ-СДВ від 05 жовтня 2017 року є незаконним, оскільки надання послуг не може надаватися у будинок, який не введений в експлуатацію і не відноситься до категорії, передбаченої п. 3 ст. 19 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» та п. 5 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Тому укладання оспорюваного правочину є неможливим. 
Також, спірний договір не відповідає нормам чинного законодавства у сфері водопостачання та водовідведення. Порушення ТОВ «ІНФОКС» порядку укладання договору призвело до суттєвого звуження прав споживача, оскільки типовий договір містить перелік з 16-ти прав споживача, у той час, як запропонований ТОВ «ІНФОКС» договір містить тільки 6-ть пунктів прав споживача. 
Правовими підставами для визнання договору водопостачання та водовідведення недійсним відповідач зазначає ст. 26 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст. ст. 125, 203, 627, 648, 634 Цивільного кодексу України (а. с. 56 - 61).

Короткий зміст рішення суду першої інстанції, мотивування його висновків

Рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 03 серпня 2021 року задоволено вищевказані первісні позовні вимоги ТОВ «Інфокс», в особі філії «Інфоксводоканал».
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС», в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ», суму боргу в розмірі - 12 643,39 грн..
Стягнуто з ОСОБА_1 на користь товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС», в особі філії «ІНФОКСВОДОКАНАЛ» судовий збір в сумі - 1 921 грн..
У задоволені вищевказаного зустрічного позову ОСОБА_1 до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС», в особі філії «Інфоксводоканал», про визнання недійсним договору про надання послуг з водопостачання та водовідведення відмовлено.
Рішення суду мотивоване тим, що договір від 05.10.2017р. № 154860/ЧВ-СДВ є укладеним. Сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов, які згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання його сторонами. Суду не надані належні та допустимі докази про те, що були порушені норми чинного законодавства в ході укладення договору про надання послуг централізованого водопостачання та водовідведення від 05.10.2017 року № 154860/ЧВ-СДВ.
Питання про надання/отримання послуг з водопостачання за адресою - АДРЕСА_1 ОСОБА_1 не оспорюється.
ОСОБА_1 у період з 01.03.2016 року по 01.02.2019 року був споживачем послуг, які надавалися Товариством з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС», що підтверджується оформленим особовим рахунком за № НОМЕР_1 та договором про надання послуг водопостачання №154860/ЧВ-СДВ від 05.10.2020 року, укладеним між позивачем та ОСОБА_1 .
Нарахування відповідачу за надані послуги здійснювалися відповідно до норм водопостачання, затверджених рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради № 30 від 25.02.2010 р., та тарифів, затверджених постановою Національно комісії, що здійснює державне регулювання у сферах електроенергетики та комунальних послуг від 12.11.2015р. № 2754, від ,16.06.2016р. № 1141, від 07.2017р. № 907, від 02.11.2017р. № 1343, від 26.06 2018р. № 597, від 23.10.2018р. № 1250, а відповідач у свою чергу користувався такими послугами.
ОСОБА_1 плату за надані послуги сплачував не у повному обсязі, внаслідок чого утворилась заборгованість у розмірі - 12 643,39 грн. за період - 01.03.2016 року по 01.02.2019 року, відповідно п. 7.4 Договора.
З питанням про розірваня договору № 154860/ЧВ-СДВ від 05.10.2017р. позивач звернувся до ТОВ "ІНФОКС" після зазначеного періоду (а. с. 107 - 110).

Короткий зміст вимог апеляційної скарги

В апеляційній скарзі адвокат Ростомов Грант Артурович, діючий від імені ОСОБА_1 , просить скасувати рішення Приморського районного суду міста Одеси від 03 серпня 2021 року. Ухвалити нове судове рішення, яким відмовити у задоволені первісного позову та задовольнити вимоги зустрічного позову. 

Узагальнені доводи особи, яка подала апеляційну скаргу

Апеляційна скарга обґрунтована тим, що рішення ухвалено при неповному з`ясуванні обставин, що мають значення для справи, недоведеності обставин, що мають значення для справи, які суд визнав встановленими, невідповідності висновків, викладених в рішенні суду, обставинам справи, з порушенням норм процесуального права, неправильному застосуванні норм матеріального права.
Апелянт посилається на те, що чинним законодавством не передбачено надання послуг водопостачання до об`єктів, які не введені в експлуатацію. Спірним договором не визначено, до якого об`єкта надається водопостачання. Таким чином, істотною умовою договором є об`єкт, на який здійснюється водопостачання, який не передбачено чинним законодавством. Судом першої інстанції не було враховано посилання ОСОБА_1 на порушення ТОВ «Інфоксводоканал» вимог законодавства до договору про водопостачання. Зміст договору про надання житлово-комунальних послуг не може суттєво відрізнятися від змісту типового договору. Судом першої інстанції не було досліджено розмір тарифів, застосованих позивачем, та не з`ясовано їх законність. ТОВ «Фінфоксводоканал» безпідставно визначено норми водоспоживання. Судом першої інстанції не було враховано, що спірний договір є договором приєднання і сторони не в праві змінювати його умови на власний розсуд (а. с. 114 - 123).

Рух справи в суді апеляційної інстанції

Ухвалою Одеського апеляційного суду від 21.09.2021 року відкрито апеляційне провадження за апеляційною скаргою адвоката Ростомова Гранта Артуровича, діючого від імені ОСОБА_1 , на рішення Приморського районного суду м. Одеси від 03.08.2021 року (а. с. 130 - 130 зворотна сторона).
18.11.2021 року від ТОВ «Інфокс», в особі філії «Інфоксводоканал», надійшов відзив на апеляційну скаргу (а. с. 134 - 138).
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 26.11.2021 року справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників справи (а. с. 147 - 147 зворотна сторона).
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 24.05.2022 року справу призначено до розгляду в приміщенні Одеського апеляційного суду з викликом учасників справи (а. с. 148 - 148 зворотна сторона).
28.07.2022 року від адвоката Ростомова Гранта Артуровича, діючого від імені ОСОБА_1 , надійшло клопотання про зупинення провадження у зв`язку зі смертю ОСОБА_1 (а. с. 153).
Згідно Рішення Вищої ради правосуддя від 21.02.2023 року №126/0/15-23 суддю ОСОБА_3 звільнено з посади судді Одеського апеляційного суду у відставку.
На підставі цього та керуючись Положенням про АСДС, було здійснено повторний автоматизований розподіл.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 28.03.2023 року вказану цивільну справу прийнято до провадження іншої колегії суддів. Призначено розгляд справи в приміщенні Одеського апеляційного суду (а. с. 166 - 166 зворотна сторона).
21.06.2023 року від ТОВ «Інфокс», в особі філії «Інфоксводоканал», надійшли додаткові письмові пояснення.
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 22.06.2023 року витребувано у Приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Лічман Інни Миколаївни копію матеріалів спадкової справи після смерті ОСОБА_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 179 - 182).
02.08.2023 року від приватного нотаріуса надійшла копія спадкової справи після смерті ОСОБА_1 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_1 (а. с. 187 - 203).
Ухвалою Одеського апеляційного суду від 01.02.2024 року залучено до участі у справі ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якості правонаступника відповідача по справі - ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , померлого ІНФОРМАЦІЯ_4 .
Учасники справи у судове засідання не з`явилися. Про дату, час і місце розгляду справи сповіщені належним чином. 
Статтею 372 ЦПК України передбачено, що апеляційний суд відкладає розгляд справи в разі неявки у судове засідання учасника справи, щодо якого немає відомостей про вручення йому судової повістки або за його клопотанням, коли повідомлені ним причини неявки буде визнано поважними.
Неявка сторін або інших учасників справи, належним чином повідомлених про дату, час і місце розгляду справи, не перешкоджає розгляду справи.
Таким чином, законодавець передбачив, що явка до апеляційного суду належним чином повідомленого учасника справи не є обов`язковою. Апеляційний суд може розглянути справу за відсутності її учасників. Апеляційний суд може відкласти розгляд справи у разі, коли причини неявки належним чином повідомленого учасника справи будуть визнані апеляційним судом поважними. Таким чином, з врахуванням конкретної ситуації по справі, вирішення питання про розгляд справи або відкладення розгляду справи віднесено до дискреційних повноважень апеляційного суду.
Європейський суд з прав людини в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон АліментаріаСандерс С.А. проти Іспанії» зазначив, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання.
Верховний Суд у постанові від 29 квітня 2020 року у справі № 348/1116/16-ц зазначив, що якщо сторони чи їх представники не з`явилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, він може, не відкладаючи розгляду справи, вирішити спір по суті. Відкладення розгляду справи є правом суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін чи представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні без їх участі за умови їх належного повідомлення про час і місце розгляду справи.
Виходячи з вищевказаного, враховуючи передбачені діючим процесуальним законодавством строки розгляду справи, час знаходження справи на розгляді апеляційного суду, баланс інтересів учасників справи у якнайшвидшому розгляді справи, освідомленість учасників справи про її розгляд, створення апеляційним судом під час розгляду даної справи умов для реалізації її учасниками принципу змагальності сторін, достатню наявність у справі матеріалів для її розгляду, колегія суддів вважає можливим розглянути справу за відсутності її учасників.

3. Мотивувальна частина
Позиція апеляційного суду

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги та відзиву на неї, дослідивши докази, що стосуються фактів, на які апелянт посилається в апеляційній скарзі, перевіривши правильність застосування судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права при постановленні судового рішення, колегія суддів вважає, що апеляційна адвоката Ростомова Гранта Артуровича, діючого від імені ОСОБА_1 , не підлягає задоволенню.

Встановлені обставини по справі. Визначення відповідно до встановлених обставин правовідносин 

В акті № 160 від 03.05.2017 року зазначено, що домоволодіння (ділянка) підключено до мереж водопостачання (водовідведення) без укладення договору та відкриття особового рахунку. Зазначено про необхідність повідомити ОСОБА_1 з`явитись до управління «Водозбут» для укладення договору.
У зв`язку із неявкою ОСОБА_1 для укладення договору дане питання було винесено на розгляд технічної комісії № 32 від 01.09.2017 року.
Згідно рішення технічної комісії № 32 від 01.09.2017 року за адресою - АДРЕСА_1 відкритий особовий рахунок на ОСОБА_1 , на підставі вищезазначеного акту за самовільне водокористування.
05 жовтня 2017 року між ОСОБА_1 (Споживач) та ТОВ «ІНФОКС» (далі - Водоканал) укладений договір № 154860/ЧВ_СДВ про надання послуг з водопостачання та водовідведення № особового рахунку НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_1 , загальною площею зелених насаджень, саду, городу 286 кв.м.. Визначено, що нарахування проводяться за нормами споживання на 1 особу. Договір підписаний у двосторонньому порядку.
Крім того, дане домоволодіння розділене між трьома власниками, а саме - ОСОБА_4 , ОСОБА_5 та ОСОБА_1 , що підтверджено актом № 896 від 23.05.2019р. Також у даному акті зазначено, що водопостачання ділянки здійснюється від одного водопровідного вводу.
ОСОБА_1 отримував послуги з водопостачання, разом з тим їх оплату проводив не у повному розмірі, у зв`язку з чим виникла заборгованість.
По справі виникли правовідносини з оплати отриманих житлово-комунальних послуг.

Доводи, за якими суд апеляційної інстанції погодився/не погодився з висновками суду першої інстанції, та застосовані норми права

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 6 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково наданими доказами та перевіряє законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Суд апеляційної інстанції досліджує докази, що стосуються фактів, на які учасники справи посилаються в апеляційній скарзі та (або) відзиві на неї.
В суді апеляційної інстанції не приймаються і не розглядаються позовні вимоги та підстави позову, що не були предметом розгляду в суді першої інстанції.
Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 та 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним та обґрунтованим.
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються яка на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, установленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод та інтересів.
Частиною першою статті 15, частиною першою статті 16 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу.
Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом.
Згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (факті), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 77 ЦПК України).
Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (ст. 79 ЦПК України).
Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК України).
У частині першій ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.
Встановивши обставини справи, дослідивши та оцінивши усі надані сторонами письмові докази й наведені доводи за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції. 

Мотиви прийняття аргументів, викладених в апеляційній скарзі

Згідно з ст. 16 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» - послуга по централізованому водопостачанню надається своєчасно, безперервно, належної якості та підлягає оплаті. Статтею 22 цього Закону передбачено, що споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів та послуги централізованого водопостачання і водовідведення.
Відповідно до ст. 11 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки.
Згідно з постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» від 21.07.2005р. № 630 Водоканал надавав послуги водопостачання та водовідведення відповідачу за адресою - АДРЕСА_1 , за які ОСОБА_1 у відповідності з п. п. 20, 30 Правил повинен був своєчасно розраховуватись шляхом внесення коштів на розрахунковий рахунок Водоканалу.
Відповідно до частин першої, другої, третьої ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» яка діяла на момент винекнення спірних правовідосин, відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово - комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем.
Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків відповідно до ч. 1 ст. 626 Цивільного кодексу України.
При укладенні договору сторони є вільними у виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості, що визначено чинним законодавством (ст. 627 Цивільного кодексу України). Це положення закріплює один з найважливіших принципів договірного регулювання суспільних відносин - принцип свободи договору.
Згідно з ч. 2 ст. 638 Цивільного кодексу України, договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною.
Включення до договору про надання послуг з водопостачання і водовідведення інших, не передбачених типовим договором згідно Правил №630 умов чи внесення до нього змін є необмеженим правом його сторін і позивача, як споживача послуг водопостачання та водовідведення, що також підтверджується і тим, що ст. 20 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» визначено, що за згодою сторін договору про надання послуг з питного водопостачання у ньому можуть бути зазначені інші, ніж істотні умови.
Згідно з ст. 8 Правила № 630 послуги надаються споживачеві згідно з договором, що оформляється на основі типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення. Тобто не в чіткій дотриманості з врахуванням всіх граф, розділів, а на його основі.
Крім того, ст. 31 Правил № 630 передбачено, що підприємство питного водопостачання має право вносити за погодженням із споживачем у договір зміни, що впливають на розмір плати за послуги та має також інші права відповідно до законодавства. Таке ж право відносно внесення за погодженням з виконавцем у договір змін, що впливають на розмір плати за послуги має і споживач (п.8 ст.29 Правил № 630).
Типовий договір, який є додатком до Правил №630 передбачає можливість внесення до нього «інших умов» та розділ, «права і обов`язки сторін» також містить положення щодо можливості внесення до нього змін, як зі сторони споживача, так і зі сторони виконавця. Крім того, даний типовий договір розроблено не тільки в розрізі правовідносин надання послуг з водопостачання і водовідведення, які надає відповідач, а в розрізі централізованого опалення, і відповідно не може бути ідентичним по змісту, формі, умовам по таким різним послугам (правовідносинам).
Рішенням Одеської міської ради від 05.04.2007р. № 1173-У ТОВ «Інфокс» в особі філії «Інфоксводоканал» визначено виконавцем послуг з постачання холодної води та водовідведення у житловому фонді комунальної власності територіальної громади м. Одеси, а виконавцем послуг з утримання будинків і споруд, прибудинкових територій, в тому числі внутрішньобудинкових мереж водотеплопостачання та водовідведення визначено підприємства, незалежно від форм власності, що надають послуги з утримання будинків, споруд та прибудинкових територій.
Статтею 162 ЖК України передбачено, що плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги.
Відповідно до ст. 22 Закону України «Про питну воду та питне водопостачання», п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету міністрів України від 21.07.2005 № 630, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим.
Відповідно до ст. ст. 626, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Відповідно до п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати житлово-комунальні послуги.
Як встановлює ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків.
Згідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами.
Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору.
Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903 ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором.
Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором.
Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно 
Договір від 05.10.2017р. № 154860/ЧВ-СДВ є укладеним, сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов та згідно зі ст. 629 Цивільного кодексу України є обов`язковим для виконання його сторонами.
Відповідно до положень ст. 215 Цивільного кодексу України підставою дійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені ч.ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 цього Кодексу.
Згідно зі ч. 1-3, 5, 6 ст. 203 Цивільного кодексу України Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення часника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей.
Суду не надані належні та допустимі докази про те, що в ході укладення договору про надання послуг централізованого водопостачання та водовідведення від 05.10.2017 року № 154860/ЧВ-СДВ були порушені норми чинного законодавства.
Питання про надання/отримання послуг з водопостачання за адресою - АДРЕСА_1 ОСОБА_1 не оспорюється.
Колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги відносно відхилення від типового договору визначеного законодавством є безпідставними.
Посилання апелянта на те, що послуги надаються на об`єкт не введений в експлуатацію, колегія суддів відхиляє, оскільки матеріали справи не містять доказів на підтвердження вказаних обставин.
З урахуванням обставин справи, ОСОБА_1 в період з 01.03.2016 року по 01.02.2019 року був споживачем філії Товариства з обмеженою відповідальністю «ІНФОКС», що підтверджується оформленим особовим рахунком за № НОМЕР_1 та договором про надання послуг водопостачання №154860/ЧВ-СДВ від 05.10.2020 року, укладеним між Водоканалом та ОСОБА_1 .
Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або штих вимог, що звичайно ставляться.
Згідно з постановою Кабінету Міністрів України «Про затвердження Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води зодовідведенкя та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення» від 21.07.2005року №630 (далі - Правила) Водоканал надавав послуги водопостачання та водовідведення відповідачу за адресою - АДРЕСА_1 , за які він у відповідності з п.п. 20, 30 Правил повинен був своєчасно розраховуватись шляхом внесення коштів на розрахунковий рахунок Водоканалу.
Нарахування відповідачу за надані послуги здійснювалися відповідно до норм водопостачання, затверджених рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради № 30 від 25.02.2010 р., та тарифів, затверджених постановою Національно комісії, що здійснює державне регулювання у сферах електроенергетики та комунальних послуг від 12.11.2015р. № 2754, від ,16.06.2016р. № 1141, від 07.2017р. № 907, від 02.11.2017р. № 1343, від 26.06 2018р. № 597, від 23.10.2018р. № 1250, а відповідач в свою чергу користувався такими послугами.
Таким чином, доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують, на їх законність не впливають, а в основному зводяться до переоцінки доказів.

Висновки за результатами розгляду апеляційної скарги, з посиланням на норми права, якими керувався суд апеляційної інстанції 

Виходячи з вищезазначеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги адвоката Ростомова Гранта Артуровича, діючого від імені ОСОБА_1 , правонаступником якого є - ОСОБА_2 , є недоведеними, а тому її треба залишити без задоволення.
Слід також зазначити, що Європейський суд з прав людини вказав, що п. 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
При цьому, колегією суддів ураховано усталену практику Європейського суду з прав людини, який неодноразово відзначав, що рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторін (рішення Європейського суду з прав людини у справі «РуїзТорія проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain, п. п. 29 - 30).
Право на обґрунтоване рішення дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гірвісаарі проти Фінляндії», п. 32.) Пункт 1 ст. 6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Бюрг та інші проти Франції» (Burgandothers v. France), (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Гору проти Греції» №2) [ВП], § 41» (Gorou v. Greece no.2).
Відповідно до пункту 1 частини 1 статті 374, статті 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги залишає судове рішення без змін, а скаргу без задоволення, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержання норм матеріального і процесуального права.
За вищевикладених обставин колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є справедливим, законним та обґрунтованим. Судом повно та всебічно досліджені наявні в матеріалах справи докази, їм надана правильна оцінка, порушень норм матеріального та процесуального права не допущено. Підстави для скасування, зміни рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги адвоката Ростомова Гранта Артуровича, діючого від імені ОСОБА_1 , правонаступником якого є - ОСОБА_2 , відсутні.

Порядок та строк касаційного оскарження

Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 389 ЦПК України учасники справи, а також особи, які не брали участі у справі, якщо суд вирішив питання про їхні права, свободи, інтереси та (або) обов`язки, мають право оскаржити у касаційному порядку рішення суду першої інстанції після апеляційного перегляду справи та постанову суду, крім судових рішень, визначених у частині третій цієї статті.
Підстави касаційного оскарження передбачені частиною 2 статті 389 ЦПК України.
Частиною першою статті 390 ЦПК України передбачено, що касаційна скарга на судове рішення подається протягом тридцяти днів з дня його проголошення.
Касаційна скарга подається безпосередньо до суду касаційної інстанції (ст. 391 ЦПК України).

4. Резолютивна частина

Керуючись ст. ст. 367, 368, 374, 375, 381, 382, 383, 384, 389, 390 ЦПК України,Одеський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ,

постановив:

Апеляційну скаргу адвоката Ростомова Гранта Артуровича, діючого від імені ОСОБА_1 , правонаступником якого є -  ОСОБА_2 , - залишити без задоволення.

Рішення Приморського районного суду м. Одеси 03 серпня 2021 року - залишити без змін.

Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, однак може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду у випадках, передбачених частиною другою статті 389 ЦПК України, протягом тридцяти днів з дня складення повної постанови.

Повний текст постанови складений 13 травня 2024 року.

Головуючий суддя:                                         А. П. Заїкін

Судді:                                                                С. О. Погорєлова
       
                                                                О. М. Таварткіладзе