ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 22-ц/803/3512/24 Справа № 192/1976/23 	  	Суддя у 1-й інстанції - Стрельников О.О. Суддя у 2-й інстанції - Новікова  Г. В.	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2024 року                        Дніпровський апеляційний суд в складі колегії:
судді-доповідача: Новікової Г.В. 
суддів: Гапонова А.В., Никифоряка Л.П.,

розглянувши у письмовому провадженні без виклику сторін в м. Дніпро апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС»  на рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 08 січня 2024 року у цивільній справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором,-

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2023 року Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС»(далі ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС») звернулось до суду із зазначеним вище позовом, який обґрунтовувало тим, що 9 травня 2023 року між позивачем та відповідачем за допомогою веб-сайту (creditkasa.ua), який є сукупністю інформаційних та телекомунікаційних систем ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС», було укладено електронний договір №1208-4844 про відкриття кредитної лінії.
В порушення умов договору відповідач зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконував, у зв`язку з чим станом на 09 серпня 2023 року в нього виникла заборгованість в розмірі 21 472 грн., яка складається з 6 400 грн.. – простроченої заборгованості за кредитом та 15 072 грн. простроченої заборгованості за процентами.
Просив стягнути з  ОСОБА_1 заборгованість за кредитним договором у розмірі 21 472 грн. та судові витрати. 
Рішенням Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 08 січня 2024 року позовні вимоги задоволено частково: стягнуто із ОСОБА_1 на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» заборгованість за кредитним договором 1208-4844 від 19 травня 2023 року станом на 09 серпня 2023 року у розмірі 9 760 грн. з яких: 6 400 грн – заборгованості за кредитом, 3 360 грн. – заборгованості за процентами, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 147,20 грн. В задоволенні іншої частини позову ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» відмовлено.
В апеляційній скарзі ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення про стягнення з ОСОБА_1 на їх користь заборгованості за кредитним договором у розмірі 21 472 грн. з яких: 6 400 грн.. – простроченої заборгованості за кредитом та 15 072 грн. простроченої заборгованості за процентами. Судові витрати пов`язані з розглядом справи покласти на відповідача. В обґрунтування посилається на порушення норм процесуального права та неправильне застосування норм матеріального права, а також неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи.
Зазначав, що між сторонами 19 травня 2023 року укладено договір про відкриття кредитної лінії, в якому погоджено всі істотні умови договору, зокрема і розмір процентів.
Звертаючись до суду із позовом,просили стягнути розмір процентів за користування кредитом, погоджений сторонами у договорі, а не проценти за несвоєчасне повернення отриманого кредиту у відповідності до ст. 625 ЦК України, на що суд першої інстанції не звернув уваги. 
Базовий період – строк протягом якого боржник (позичальник) бажає сплачувати саме процент за користування кредитом (в даному випадку – 21 днів), який він сам обирає при заповненні заявки на отримання грошових коштів. А строк кредитування – строк на який видаються грошові кошти, якими він може користуватися. У даному випадку відповідно до 
умов договору від 19.05.2023 року строк складає 300 днів з моменту перерахування кредиту позичальнику, тобто до 13.03.2024 року. З огляду на вищезазначене, суд першої інстанції дійшов неправильного висновку щодо кінцевого строку кредитування за договором № 1208-4844, а саме до 09.06.2023 року.
Відповідно до розрахунку заборгованості позивачем не здійснюється будь-яких нарахувань (штраф, пеня) за порушення умов договору, а відтак і відсутні порушення норм закону, що визначені в п.5 ч. 3 ст. 18 ЗУ «Про захист прав споживачів», що не було враховано судом першої інстанції.
Відповідач не скористався своїм правом на подання відзиву на апеляційну скаргу, що відповідно до ч.3 ст. 360 ЦПК України не є перешкодою для перегляду рішення суду першої інстанції.
Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Частиною 4 статті 19 ЦПК України передбачено, що спрощене провадження призначене для розгляду малозначних справ, справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи.
Відповідно до ч.1 ст. 368 ЦПК України справа розглядається судом апеляційної інстанції за правилами, встановленими для розгляду справи в порядку спрощеного провадження, з особливостями, встановленими цією главою.
Згідно із ч. 3 цієї статті розгляд справ у суді апеляційної інстанції здійснюється в судовому засіданні з повідомленням учасників справи, крім випадків, передбачених статтею 369 цього Кодексу.
У ч.1 ст. 369 ЦПК України зазначено, що апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
Зважаючи, що по даній справі ціна позову становить 21 472 грн., тобто менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб і справа не відноситься до справи, яка не підлягає розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розгляд апеляційної скарги здійснюється без повідомлення сторін. 
Перевіривши законність і обґрунтованість оскаржуваного рішення в межах доводів апеляційної скарги, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга  підлягає задоволенню з наступних підстав.
Задовольняючи позовні вимоги частково, суд першої інстанції виходив із того, що між сторонами виникли кредитні правовідносини, а тому фактично отримані та використані позичальником кошти в розмірі 6 400 грн. та заборгованість за процентами станом на 08 червня 2023 року (кінець погодженого сторонами першого базового періоду) у розмірі 3 360 грн. підлягають поверненню банку. Однак нараховані проценти в розмірі 11712 грн. за користування кредитом відповідачу після здійснення ним прострочення зобов`язання щодо його повернення з 09 червня 2023 року, тому суд першої інстанції вважав, що вимоги позивача про стягнення з відповідача прострочених процентів передбачених договором з 09 червня 2023 року по 09 серпня 2023 року, є безпідставними і такими, що задоволенню не підлягають.
Із такими висновками суду першої інстанції не можливо погодитись з огляду на наступне.
Так, згідно з ст. 204 ЦК України правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним.
Відповідно до ч. 1-2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Згідно з статтею 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а при відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
За статтею 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним.
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.
Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі.
Судом першої інстанції встановлено, що 19 травня 2023 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 було укладено договір про відкриття кредитної лінії №1208-4844 в електронній формі. Даний договір та правила разом складають єдиний договір та визначають усі істотні умови договору та надання кредиту. Укладаючи цей договір, позичальник підтвердив, що попередньо уважно ознайомився з правилами на веб-сайті кредитодавця (https://creditkasa.ua), повністю розуміє всі їх умови, зобов`язується та погоджується неухильно дотримуватись договору, а тому добровільно та свідомо укладає договір та бажає настання правових наслідків, обумовлених ним.
Позичальник ствердив, що до укладення договору отримав від кредитодавця інформацію, надання якої передбачено чинним законодавством України, зокрема ч. 2 ст. ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та ст. 9,25 ЗУ «Про споживче кредитування» , що забезпечує правильне розуміння позичальником суті фінансової послуги без нав`язування її придбання.
Позичальник ОСОБА_1 погодився на укладення договору саме такого змісту, про що свідчить підписання договору за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором А2585. Сторонами не оспорюється факт укладення договору про відкриття кредитної лінії №1208-4844 від 09.05.2023 року між ТОВ «Укр Кредит Фінанс» та ОСОБА_1 .
Згідно з умовами вказаного договору від 09 травня 2023 року ОСОБА_1 був отриманий кредит шляхом перерахування на його банківський рахунок (банківська картка) грошових коштів у розмірі 6 400 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом в розмірі 3,00 % (стандартна процентна ставка), 2,50 % (знижена процентна ставка) від непогашеної суми кредиту за кожен день користування кредитом, строком на 300 календарних днів. Дата повернення кредиту 13 березня 2024 року 
Також, договором передбачено, що невід`ємною його частиною є додатки: правила відкриття кредитної лінії (надання споживчих кредитів), паспорт споживчого кредиту, таблиця обчислення загальної вартості кредиту для споживача та реальної річної процентної ставки за договором відповідно до Методики НБУ.
На виконання умов договору відповідачу було надано кредитні кошти в розмірі 6 400 грн. гривень шляхом перерахунку на його платіжну карту, що підтверджується довідкою про успішність операцій АТ КБ «Приват Банк» від 14.08.2023 року та довідкою про перерахування суми кредиту № 1208-4844 від 19.05.2023 року (а.с. 9, 19-21).
Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. При цьому у відзиві на позовну заяву ОСОБА_1 та його представник не заперечували даного факту.
Однак, як зазначає позивач, ОСОБА_1 не виконав свого обов`язку та не повернув наданий кредит в строк, передбачений договором.
Як вбачається із довідки про укладений договір, відповідно до якого надана фінансова послуга, а саме на надання коштів у позику, в тому числі і на умовах фінансового кредиту, станом на 09.08.2023 року у ОСОБА_1 виникла заборгованість перед ТОВ «Укр Кредит Фінанс» в розмірі 21 472 грн, з яких 6 400 грн. - основний борг, 15 072 грн. - прострочена заборгованість за нарахованими процентами (а.с. 18).
Нарахування відсотків за користування кредитом здійснювалось з 19.05.2023 року по 08.06.2023 року за зниженою ставкою 2,5%, з 09.06.2023 року по 08.08.2023 року за стандартною ставкою 3%. Відсотки кредитодавець нараховував лише до закінчення строку кредиту. Відповідачем не вживалися заходи до погашення кредиту та не вносилися періодичні 
платежі. Позивачем при цьому не нараховувались ні штрафи, ні комісії з прострочення виконання зобов`язання.
Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).
Частиною 1 статті 1048 ЦК України передбачено, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.
Відповідно до п. 4.6. вищевказаного кредитного договору нарахування процентів за користування кредитом здійснюється щоденно, починаючи з першого дня видачі кредиту та до дати фактичного повернення всієї суми кредиту в наступних розмірах: стандартна процентна ставка - 3,00 % за кожен день прострочення кредитом (застосовується протягом усього строку дії цього договору, за виключенням строку використання права користування кредитом за зниженою та/або пільговою ставкою). Знижена процентна ставка - 2,50 %, право користування кредитом за такою ставкою згідно умов, визначених п. 10.1 цього договору. Пільгова процентна ставка - 2,50 %, право користування кредитом за вказаною процентною ставкою згідно умов, визначених п. 10.1 цього договору.
Заявлений строк користування кредитом, який складає 20 днів, і нараховані за цей період проценти в сумі 3 360 грн., на стягнення яких і погодився відповідач, згідно п. 2.3 кредитного договору від19.05.2023 року № 1208-4844 є лише обраним позичальником строком користування кредитом, протягом якого може бути використано право користування кредитом за пільговою та/або зниженою процентною ставкою.
За пунктом 4.8 вищевказаного кредитного договору, строк кредитування, тобто, строк, на який надається кредит позичальнику, складає 300 календарних днів (до 13 березня 2024 року) з моменту перерахування кредиту позичальнику, строк договору є рівним строку кредитування.
Отже, базовий період - період (строк) протягом якого боржник (позичальник) буде сплачувати саме відсоток за користування кредитом (в даному випадку - 20 днів) (пункт 4.3 Договору), а строк кредитування - строк на який видаються грошові кошти позичальнику, якими він може користуватися (в даному випадку 300 днів) (пункт 4.8 договору).
Відповідно до п. 2.3. кредитного договору від19.05.2023 року № 1208-4844 для мінімізації загальних витрат позичальника за кредитом кредитодавець рекомендував позичальнику здійснити повне погашення кредиту не пізніше останнього дня першого базового періоду строку кредитування згідно розрахунку у вигляді таблиці, відображеній у договорі.
Більше того, п. 4.10 договору передбачена орієнтовна вартість кредиту (за весь строк кредитування складає 64 000 грн та включає а себе суму кредиту та проценти за користування кредитом 57 600 грн).
Отже, сторонами було погоджено процентну ставку, яку має сплатити відповідач у межах строку кредитування з 19.05.2023 року по 13.03.2024 року за користування кредитними коштами.
Сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов кредитного договору.
Також колегія суддів зазначає, що розрахунок заборгованості є чітким, повним та розгорнутим по окремим категоріям. Даних на його спростування матеріали справи не містять.
Отже, вимоги позивача про стягнення відсотків є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.
При цьому, слід вказати, що суд першої інстанції помилково ототожнив проценти за користування кредитом, що регулюються ст.ст. 1048, 1056-1 ЦК України та нараховуються протягом строку договору,та компенсацію (штраф, пеня) за невиконання зобов`язання за договором.
Як убачається з розрахунку заборгованості, позивач не нараховував штраф та пеню за не виконання зобов`язання відповідачем, а тому висновки суду першої інстанції про те, що установлення сторонами договору розміру відсотків за несвоєчасно виконані зобов`язання за кожен день прострочки.
Більше того, умови укладеного між сторонами кредитного договору відповідачем  у судовому порядку не оспорювались.
Також помилковим є посилання суду першої інстанції на висновки Великої Палати Верховного Суду у постанові від 28.03.2018 року (справа № 444/9519/12), згідно яких право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання.
Матеріали справи свідчать, що позивачем на адресу відповідача 23.08.2023 року була направлена вимога про усунення порушень умов кредитного договору від19.05.2023 року № 1208-4844 щодо сплати процентів.
В той же час, згідно розрахунку заборгованості, проценти позивачем нараховані до 08.08.2023 року, тобто, до пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України.
Враховуючи наведене, позивачем належними та допустимими доказами доведено наявність у відповідача заборгованості за кредитним договором від 19.05.2023 року станом на 09.08.2023 року у розмірі 21 472 грн., з яких: 6 400 грн.. – простроченої заборгованості за кредитом та 15 072 грн. простроченої заборгованості за процентами,яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.
Відповідно до пунктів 3 та 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи; порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Оскільки судом апеляційної інстанції встановлено, що оскаржуване рішення ухвалено з порушенням норм матеріального і процесуального права, а також невідповідністю висновків суду обставинам справи, апеляційна скарга підлягає задоволенню, а рішення суду першої інстанції скасуванню з ухваленням нового рішення про задоволення позовних вимог та стягнення з відповідача на користь ТОВ «УКР КРЕДИТ ФІНАНС»  заборгованості у загальному розмірі 21 472 грн.
З огляду на задоволення позовних вимог банку судові витрати понесені позивачем у суді першої та апеляційної інстанції відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь банку.
Відповідно до частини 3 статі 389 ЦПК України не підлягають касаційному оскарженню судові рішення у малозначних справах, ціна позову у яких не перевищує двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Так як ціна позову складає 21 472 грн., що менше двохсот п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, то судове рішення не підлягає касаційному оскарженню.

Керуючись ст. ст.368, 369, 376, 382 ,384 ЦПК України, апеляційний суд-

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» задовольнити.
Рішення Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 08 січня 2024 року скасувати.
Позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором задовольнити.
Стягнути із ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 38548598) заборгованість за кредитним договором 1208-4844 від 19 травня 2023 року станом на 09 серпня 2023 року у загальному розмірі 21 472 грн. (двадцять одну тисячу чотириста сімдесят дві гривні).
Стягнути із ОСОБА_1 (реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «УКР КРЕДИТ ФІНАНС» (ідентифікаційний код в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 38548598) судовий збір у розмірі 5 368 грн. (п`ять тисяч триста шістдесят вісім гривень)
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття та оскарженню в касаційному порядку не підлягає крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 ст. 389 ЦПК України.

Судді: