ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
П О С Т А Н О В А
Іменем України
25 червня 2024 року
м. Харків
справа № 639/5476/23
провадження № 22-ц/818/1521/24
Харківський апеляційний суд у складі:
Головуючого: Маміної О.В. 
суддів: Тичкової О.Ю., Яцини В.Б.,
за участю секретаря: Сізонової О.О.
учасники справи:
позивач -  ОСОБА_1 ,
відповідач - Харківська міська рада, 
третя особа - приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Олійник Людмила Михайлівна
розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Харкові цивільну справу за позовом  ОСОБА_1 до Харківської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Олійник Людмила Михайлівна про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом за апеляційною скаргою Харківської міської ради на рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 24 січня 2024 року, постановлене під головуванням судді Труханович В.В.,-
в с т а н о в и в:
У вересні 2023 року  ОСОБА_1 звернулася до суду з позовом до Харківської міської ради, третя особа: приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Харківської області Олійник Людмила Михайлівна про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування за законом.
Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 24 січня 2024 року позов задоволено. Визнано за ОСОБА_1 право власності в порядку спадкування за законом на 43/100 частини житлового будинку з надвірними будівлями, що розташовані по АДРЕСА_1 після смерті ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Харкові.
В апеляційній скарзі Харківська міська рада просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким відмовити у задоволенні позову у повному обсязі.
Посилається на невідповідність висновків суду обставинам справи, порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права; вказує, що в даному випадку відсутній спір про право, оскільки Харківською міською радою права позивача не порушені та не порушувались, а тому міська рада не може вважатися належним відповідачем оскільки відсутній спір про право (визнання спадщини відумерлою). Наголошує, що позивачем неправильно обрано спосіб захисту своїх прав. 
У відзиві на апеляційну скаргу представник ОСОБА_1 - адвокат Юрченко В.В. просить в задоволенні апеляційної скарги відмовити, а рішення суду залишити без змін.
Перевіряючи законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції, відповідно до вимог ч. 1 ст. 367 ЦПК України - в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, судова колегія вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.
Відповідно до ч.1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Задовольняючи позовні вимоги, суд першої інстанції виходив з того, що оскільки після смерті ОСОБА_2 залишилася єдина спадкоємиця за законом першої черги, а саме позивач ОСОБА_1 , яка у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно позбавлена можливості оформити свої спадкові права, суд першої інстанції прийшов до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню.
Такі висновки суду першої інстанції відповідають вимогам закону та фактичним обставинам справи.
Судом встановлено, що відповідно до Свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 25 листопада 1994 року, виданого Першою Донецькою нотаріальною конторою ОСОБА_2 на праві власності належить 43/100 частини житлового будинку з надвірними будівлями, що розташовані по АДРЕСА_1 ( а.с. 6).
ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_3 померла.
Після її смерті відкрилася спадщина, у тому числі і на 43/100 частини житлового будинку з надвірними будівлями, що розташовані по АДРЕСА_1 .
Згідно свідоцтва про народження матір`ю ОСОБА_4 є ОСОБА_3 (а.с 58).
Зі спадкової справи № 50/2021, заведеної щодо майна померлої ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_2 вбачається, що ОСОБА_1 звернулася до приватного нотаріуса ХМНО Харківської області Олійник Л.М. у встановлений законом строк з заявою про прийняття спадщини після смерті матері ОСОБА_2 ( а.с. 54).
Інших заяв про прийняття спадщини або про відмову від прийняття спадщини після померлої ОСОБА_2 матеріали спадкової справи не містять ( а.с. 52-85).
Отже, спадкоємцем за законом першої черги після смерті ОСОБА_2 залишилася її донька ОСОБА_1 , яка прийняла спадщину.
З довідки про наявність або відсутність інформації про зареєстровані права на об`єкт нерухомого майна з перевіркою відомостей з відкритих інформаційних ресурсів вбачається, що за ОСОБА_2 рахується право приватної спільної часткової власності належить 43/100 частини житлового будинку в АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину, р №4-6826, 25.11.1994 року, виданого1 Донецькою нотаріальною конторою(а.с.67). 
З Державного реєстру речових прав на нерухоме майно зазначено, що ОСОБА_2 на праві приватної спільної часткової власності належить 43/100 частини житлового будинку в АДРЕСА_1 на підставі свідоцтва про право на спадщину, р №4-6826, 25.11.1994 року, виданого 1-шої ХДНК(а.с.116). 
Постановою про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 02.02.2022 року приватним нотаріусом ХМНО Харківської області Олійник Л.М. відмовлено ОСОБА_1 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 43/100 частини житлового будинку з надвірними будівлями, що розташовані по АДРЕСА_1 після смерті її матері ОСОБА_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , у зв`язку з відсутністю документів, необхідних для вчинення нотаріальної дії, а саме: документу, що підтверджує право власності ОСОБА_2 на вищезазначену частину житлового будинку з надвірними будівлями. ( а.с. 7-8)
Як на підставу позовних вимог, ОСОБА_1 посилалася на те, що  ІНФОРМАЦІЯ_1 померла її мати, ОСОБА_3 . Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді 43/100 частин житлового будинку з надвірними будівлями, що розташовані по АДРЕСА_1 , який належав померлій на підставі Свідоцтва про право на спадщину за заповітом №4-6826 від 25.11.1994 року, виданого державним нотаріусом Першої Донецької державної нотаріальної контори. У встановлений законом строк вона звернулася до нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини. Однак, коли позивачка звернулась до нотаріальної контори з заявою про видачу їй свідоцтва про право власності на спадщину, їй було відмовлено з підстав відсутності правовстановлюючого документу на спадкове майно. Надати нотаріусу оригінал Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на ім`я спадкодавця ОСОБА_2 позивачка позбавлена можливості у зв`язку з його втратою, а отримати дублікат також не має можливості, оскільки воно видавалося в м. Донецьку, що на даний час є тимчасово окупованою територією. З цих підстав позивач позбавлена можливості оформити свої спадкові права, у зв`язку з чим і звернулася до суду з даним позовом.
Відповідно до ст. 3 ч. 1 п. 5 Цивільного Кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є судовий захист цивільного права та інтересу.
Згідно ст.ст. 1216, 1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті.
Згідно з ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї.
Згідно ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини.
Згідно статті 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину.
Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. 
Відповідно до ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови у її прийнятті спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу.
Статтею 1261 ЦК України визначено, що у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки.
Судова колегія погоджується з висновком суду першої інстанції, про наявність підстав для визнання за позивачкою право власності в порядку спадкування за законом після смерті матері на спірне нерухоме майно.
Наявність розбіжностей у інформації з Харківського БТІ та у державному реєстрі  речових прав на нерухоме майно щодо органу, що видав свідоцтво про право на спадщину, не є підставою для відмови у позові.
Крім того судова колегія зазначає, що нотаріусом відмовлено ОСОБА_1 у віддачі свідоцтва про право на спадщину з іншої причини, а саме у зв`язку з відсутністю у неї оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно.
Оскільки, відсутність оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно позбавляє ОСОБА_1 можливості оформити свої спадкові права, судова колегія приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі.
З урахуванням положень статей 1296-1298 ЦК України питання про право спадкоємця на спадкове майно вирішується судом у разі невизнання такого права чи відмови нотаріуса у видачі свідоцтва про право на спадщину.
Доводи апелянта про відсутність спору та неналежний спосіб захисту є безпідставними.
Враховуючи вищевикладене, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про доведеність позовних вимог ОСОБА_1 та наявність підстав для визнання права власності в порядку спадкування за законом після смерті матері ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 .
Враховуючи викладене, судова колегія приходить до висновку, що рішення суду ухвалене з додержанням вимог матеріального та процесуального права.
Доводи апеляційної скарги висновків суду не спростовують.
Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
Відповідно до ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Керуючись ст. ст. 367, 368, 369, 375, 381, 382, 383, 384 ЦПК України суд, -
п о с т а н о в и в:
Апеляційну скаргу Харківської міської ради - залишити без задоволення.
Рішення Жовтневого районного суду м.Харкова від 24 січня 2024 року - залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття, але може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складання повного судового рішення у випадках, передбачених ст. 389 ЦПК України.
Головуючий:                                                                 О.В. Маміна 
Судді:                                                                                         О.Ю. Тичкова
                                                                               В.Б. Яцина
Повне судове рішення виготовлено 26.06.2024 року