ЧЕРНІГІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

П О С Т А Н О В А
іменем України

23 травня 2024 року 	м. Чернігів	

Унікальний номер справи № 751/10521/23
Головуючий у першій інстанції – Ченцова С. М.
Апеляційне провадження № 22-ц/4823/714/24

Чернігівський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючого-судді Висоцької Н.В.,
суддів: Мамонової О.Є., Онищенко О.І.,,
учасники справи: позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів»,
відповідач – ОСОБА_1 ,
розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою ОСОБА_1 на рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 11 березня 2024 року (місце ухвалення – м. Чернігів, повний текст рішення виготовлено 15.03.2024) у справі за позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості,
                                     В С Т А Н О В И В:
У листопаді 2023 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося з позовом до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову посилалось на те, що 11.03.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір № 1667971. 
Договір було підписано електронним підписом позичальника з використанням одноразового ідентифікатора, що був надісланий на номер мобільного телефону відповідачки.
Згідно з п.п. 2.1. Кредитного договору кредит було надано у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту на платіжну картку клієнта, зазначену клієнтом в особистому кабінеті.
Підписанням цього договору відповідачка підтвердила, що вона ознайомилася на сайті позикодавця з повною інформацією щодо позикодавця та його послуг.
27.06.2022 між ТОВ «Лінеура Україна»  та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №27062022 згідно з умовами якого ТОВ «Лінеура Україна» передає (відступає) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників.
Відповідно до реєстру боржників від 27.06.2022 до договору факторингу №27062022 від 27.06.2022 ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» набуло права грошової вимоги до відповідачки ОСОБА_1 в сумі 17 880 грн, з яких: 5 500 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 12 380 грн - сума заборгованості за процентами. Таким чином, ОСОБА_1 має непогашену заборгованість перед ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за кредитним договором № 1667971 в розмірі 17 880 грн.
У позові ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» просить стягнути з ОСОБА_1 суму заборгованості за кредитним договором № 1667971 в розмірі 17 880 грн, з яких: 5 500 грн - сума заборгованості за основною сумою боргу; 12 380 грн - сума заборгованості за процентами, та понесені судові витрати.
Рішенням Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11.03.2024 позовні вимоги ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості задоволено. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» заборгованість за кредитним договором  № 1667971 від 11.03.2021 у розмірі 17 880 грн та судовий збір у розмірі 2 684 грн.
В обґрунтування рішення суд послався на те, що кредитний договір між сторонами був підписаний електронним підписом відповідачки, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, тобто був укладений в електронній формі відповідно до вимог ЗУ «Про електронну комерцію», та у зв`язку з неналежним виконанням кредитного договору у позичальника утворилась заборгованість, що є підставою для стягнення заборгованості на користь позивача.
Не погоджуючись з вказаним рішенням суду ОСОБА_1 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати рішення суду першої інстанції.
В обґрунтування апеляційної скарги заявниця посилається на те, що в порушення вимог ст. 81 ЦПК України позивачем не було надано доказів у підтвердження отримання відповідачкою від ТОВ «Лінеура Україна»   грошових коштів, відкриття рахунків та перерахування коштів в касах кредитних установ через видатковий касовий ордер. Не надано виписок рахунків, з яких можна встановити факт користування відповідачем банківською карткою, рахунком та наявність у нього заборгованості за кредитом.
За доводами скарги, в матеріалах справи відсутні докази укладення між ТОВ «Лінеура Україна»  та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» договору факторингу, на підставі якого перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», що вказує на відсутність доказів набуття права грошової вимоги останнього до відповідачки за кредитним договором.
У відзиві на апеляційну скаргу представник ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» Макарова Л.В. просить апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення, а рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11.03.2024 залишити без змін. Посилається на законність та обґрунтованість судового рішення та безпідставність апеляційної скарги. Зазначає, що між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено кредитний договір, який був вчинений в електронній формі та відповідно до ст. 207 ЦК України та ЗУ «Про електронну комерцію» прирівнюється до письмової форми. Позичальник ознайомився та погодився з умовами кредитного договору. Кредит було видано на платіжну картку позичальника та факт отримання грошових коштів відповідачкою не спростовується. Проте, в порушення умов кредитного договору у відповідачки утворилась заборгованість, яку вона в добровільному порядку сплачувала, що свідчить про  усвідомлення форми оформлення кредитного договору, погодження з його умовами та отримання кредитних коштів, однак повністю заборгованість погашено не було. 27.06.2022 між ТОВ «Лінеура Україна»  та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладено договір факторингу №27062022 за умовами якого ТОВ «Лінеура Україна» передало (відступило) ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» за плату належні йому права вимоги, а ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» приймає належні ТОВ «Лінеура Україна» права вимоги до боржників, вказаними у реєстрі боржників, серед яких є ОСОБА_1 . Разом з тим, позивач посилається, що ТОВ «ФК «ЄАПБ» не здійснював жодних додаткових нарахувань і не застосовував жодних штрафних санкцій до відповідачки. З урахуванням викладеного представник ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» Макарова Л.В. вважає, що рішення Новозаводського районного суду м. Чернігова від 11.03.2024 ухвалено з дотриманням норм матеріального та процесуального права, яке належить залишити без змін.
Відповідно до ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Вислухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги, відзиву на апеляційну скаргу та дослідивши матеріали справи, апеляційний суд приходить до висновку про залишення апеляційної скарги без задоволення, враховуючи наступне.
Відповідно до ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Відповідно до ч. 1 ст. 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги. 
Згідно з ст. 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Судом встановлено, що 11.03.2021 між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1 було укладено договір № 1667971 про надання коштів на умовах споживчого кредиту (далі - Договір). Відповідно до укладеного договору ОСОБА_1 отримала від ТОВ «Лінеура Україна» позику у сумі 6 000, 00 грн, строком на 30 днів. Стандартна процентна ставка становить 1,90% в день, орієнтовна загальна вартість кредиту на дату укладення Договору складає за стандартною ставкою 9420 грн. Кредитний договір  та паспорт споживчого кредиту підписаний відповідачкою з використанням електронного підпису з одноразовим ідентифікатором К447, у якому вона підтвердила отримання та ознайомлення з інформацію про умови кредитування та орієнтовну загальну вартість кредиту (а.с. 6-10, 12-13).
05.04.2021,  01.05.2021, 02.06.2021, 28.06.2021 та 26.07.2021  року між ТОВ «Лінеура Україна» та ОСОБА_1   були укладені Додаткові договори до  Договору № 1667971 про надання коштів на умовах споживчого кредиту, за умовами яких строк користування кредитом  за договором продовжувався на строк 30 днів. Дата повернення кредиту та сплати процентів за користування кредитом 26.08.2021 (а.с. 14, 17, 20, 24, 28).
27.06.2022 між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» («Фактор»)  та ТОВ «Лінеура Україна» («Клієнт») укладено Договір факторингу № 27062022, згідно умов якого Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові  право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб - боржників, вказаними у Реєстрі боржників (а.с. 32-33).
Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 27062022 від 27.06.2022, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів»  набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1   у сумі 17 880 грн  (а.с. 35).
Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 1667971 від 11.03.2021 за період з 27.06.2022  по 31.10.2023, загальна сума заборгованості ОСОБА_1 становить 17 880 грн, з яких 5 500 грн – сума заборгованості за основною сумою боргу; 12 380 грн – сума заборгованості за відсотками   (а.с. 36).
Задовольняючи позовні вимоги суд першої інстанції встановив, що кредитний договір між сторонами був підписаний електронним підписом відповідачки, відтвореним шляхом використання позичальником одноразового ідентифікатора, тобто був укладений в електронній формі відповідно до вимог ЗУ «Про електронну комерцію», та у зв`язку з неналежним виконанням кредитного договору у позичальника утворилась заборгованість, що є підставою для стягнення заборгованості на користь позивача.
Суд апеляційної інстанції погоджується з таким висновком суду, оскільки він ґрунтується на матеріалах справи та відповідає вимогам чинного законодавства.
Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку.
Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).
Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів.
Відповідно до статті 6ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України).
За змістом статей 626, 628ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.
Частиною першою статті 638ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.
Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України).
Абзац другий частини другої статті 639ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін, вважається укладеним в письмовій формі.
Відповідно до частини першої статті 1054ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина першастатті 1048 ЦК України).
Частиною другою статті 1054ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.
Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України).
Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію».
Згідно з пунктом 6 частини першої статті 3Закону України«Про електроннукомерцію» електронний підпис одноразовим ідентифікатором - це дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору.
При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пункт 12 частини першої статті 3 Закону України «Про електронну комерцію»).
Відповідно до частини третьої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті.
Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четвертастатті 11 Закону України «Про електронну комерцію»).
Згідно з частиною шостою статті 11 Закону України «Про електронну комерцію`відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею.
За правилом частини восьмої статті 11 Закону України «Про електронну комерцію» у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору.
Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного в письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа.
Стаття 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначає порядок підписання угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Укладання договору в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему можливе за допомогою електронного підпису лише за умови використання засобу електронного підпису усіма сторонами цього правочину.
В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів.
Згідно зі статтю 2 Закону України «Про захист персональних даних» персональні дані - це відомості чи сукупність відомостей про фізичну особу, яка ідентифікована або може бути ідентифікована; суб`єкт персональних даних - фізична особа, стосовно якої відповідно до закону здійснюється обробка її персональних даних; згода суб`єкта персональних даних - будь-яке документоване, зокрема, письмове, добровільне волевиявлення фізичної особи щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки.
Частиною п`ятою статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» передбачено, що обробка персональних даних здійснюється для конкретних і законних цілей, визначених за згодою суб`єкта персональних даних, або у випадках, передбачених законами України, у порядку, встановленому законодавством.
Відповідно до частини шостої статті 6 Закону України «Про захист персональних даних» не допускається обробка даних про фізичну особу без її згоди, крім випадків, визначених законом, і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини.
У частині першій статті 11 Закону України «Про захист персональних даних» встановлено, що підставою виникнення права використання персональних даних є, зокрема, згода суб`єкта персональних даних на обробку його персональних даних; дозвіл на обробку персональних даних, наданий володільцю персональних даних відповідно до закону виключно для здійснення його повноважень; укладення та виконання правочину, стороною якого є суб`єкт персональних даних або який укладено на користь суб`єкта персональних даних чи для здійснення заходів, що передують укладенню правочину на вимогу суб`єкта персональних даних.
Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України).
Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Частиною шостою статті 81ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях.
Згідно із частиною першою статті 76ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.
Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України).
За змістом частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів).
З урахуванням наведеного, суд першої інстанції, встановивши, що кредитний договір укладено сторонами в електронному вигляді за допомогою одноразового паролю-ідентифікатора, що відповідає вимогам статті 12 Закону України «Про електронну комерцію», за відсутності належних доказів про те, що договір укладено іншою особою, а грошові кошти перераховані на банківську картку, яка належить відповідачці, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення заборгованості з ОСОБА_1 .
Крім того, факт перерахування коштів підтверджено листом ТОВ «Універсальні платіжні рішення» від 01.03.2024 №1-0103, з якого вбачається, що 11.03.2021 на картку НОМЕР_1 було здійснено зарахування на суму 6 000, 00 грн (а.с. 99).
Згідно із п. 1.2 Договору, Товариство зобов`язується надати Клієнту грошові кошти в гривні (далі-кредит) на умовах строковості, зворотності, платності, а Клієнт зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші обов`язки передбачені  Договором.
Відповідно до п. 2.1 Договору, кредит надається Товариством у безготівковій формі шляхом перерахування коштів кредиту за реквізитами платіжної картки № НОМЕР_2 або на іншу платіжну картку Клієнта, реквізити якої надані клієнтом Товариству з метою отримання кредиту. 
Відповідно до п.4.2.2. Договору, Клієнт, підписуючи цей Договір, дає згоду на його автопролонгацію- продовження дії Договору та строку користування кредитом з закінчення строку  кредиту або продовженого строку кредиту (п.1.3, п.4.1.5 Договору) ще на 15 календарних днів.
Відповідно до п.5.1 Договору, сторони домовилися, що повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення, здійснюватимуться згідно з Графіком платежів. 
У випадку, якщо відбулося продовження строку користування кредитом за ініціативою Клієнта, повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом, що нараховуються за період пролонгації, здійснюється не пізніше дня, що є новою датою повернення кредиту, що вказано в Додатковому договорі та відображається Клієнту в Особистому кабінеті (крім випадку, зазначеному в п.5.1.1 Договору).
У випадку, якщо відбулося продовження строку користування кредитом в порядку автопролонгації, повернення кредиту та сплата процентів за користування кредитом, що нараховуються за період автопролонгації, здійснюється не пізніше дня, що є новою датою повернення кредиту та відображається Клієнту в Особистому кабінеті (крім випадку визначеного в пп.5.1.1 Договору).
З урахуванням встановлених обставин справи та викладеного вище доводи апеляційної скарги щодо не отримання відповідачкою від ТОВ «Лінеура Україна»   грошових коштів, відкриття рахунків та перерахування коштів в касах кредитних установ через видатковий касовий ордер, не надання виписок рахунків, з яких можна встановити факт користування відповідачкою банківською карткою, рахунком та наявність у неї заборгованості за кредитом не спростовують правильних висновків суду першої інстанції щодо наявної кредитної заборгованості позичальника.
Відповідачкою не надано суду першої інстанції і не представлено апеляційному суду належних і допустимих доказів того, що відповідні кошти не були зараховані на її картковий рахунок, або доказів того, що вказаний картковий рахунок їй не належить. Заперечуючи проти перерахування кредитних коштів, відповідачка не була позбавлена можливості надати відповідні банківські дані/інформацію на підтвердження своїх доводів, маючи при цьому безперешкодний та повний доступ до таких.
Відповідачка, в обґрунтування своїх заперечень та доводів щодо незгоди з рішенням суду першої інстанції, указувала на те, що позивачем не доведено факту отримання нею кредитних коштів та факту зарахування їх на поточний рахунок позичальника, однак, наголошуючи на відсутності доказів отримання нею коштів, які за умовами договору переховані в безготівковій формі на платіжну банківську картку № НОМЕР_2 , не надала ні суду першої інстанції, ні апеляційному суду виписки по зазначеному картковому рахунку за спірний період на підтвердження факту не зарахування кредитних коштів на її рахунок, враховуючи, що ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» не є первісним кредитором та не є банківською установою.
Таким чином, апеляційний суд вважає доведеною обставину отримання відповідачкою грошових коштів у порядку та на умовах, що визначені укладеним договором і взяті на себе зобов`язання не виконала, у передбачений в договорі строк грошові кошти (позики та кредиту) не повернула, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість.
Необґрунтованими є твердження в апеляційній скарзі про те, що в матеріалах справи відсутні докази укладення між ТОВ «Лінеура Україна»  та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» договору факторингу, на підставі якого перейшло право грошової вимоги до відповідача за кредитним договором до ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів», що вказує на відсутність доказів набуття права грошової вимоги останнього до відповідачки за кредитним договором враховуючи наступне.
Судом встановлено та матеріали справи містять, що 27.06.2022 між ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» («Фактор»)  та ТОВ «Лінеура Україна» («Клієнт») укладено Договір факторингу № 27062022, згідно умов якого Фактор зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження Клієнта (ціна продажу) за плату, а Клієнт відступити Факторові  право грошової вимоги, строк виконання зобов`язань за якою настав до третіх осіб - боржників, вказаними у Реєстрі боржників (а.с. 32-33).
Відповідно до Витягу з Реєстру боржників до Договору факторингу № 27062022 від 27.06.2022, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів»  набуло права грошової вимоги до ОСОБА_1   у сумі 17 880 грн  (а.с. 35).
Таким чином, апеляційний суд вважає доведеною обставину отримання відповідачкою грошових коштів у порядку та на умовах, що визначені укладеним договором і взяті на себе зобов`язання не виконала, у передбачений в договорі строк грошові кошти (позики та кредиту) та нараховані відсотки не повернула, у зв`язку з чим у неї виникла заборгованість у загальному розмірі 17 880, 00 грн.
Інші доводи апеляційної скарги не спростовують висновків суду першої інстанції, до яких суд дійшов шляхом повного та всебічного з`ясування обставин справи. Рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухвалене з дотриманням норм матеріального та процесуального права.
З матеріалів справи вбачається, що звертаючись до суду, ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» надало належні, достатні та допустимі докази на підтвердження своїх вимог.
Отже, вирішуючи спір, суд першої інстанції, належним чином оцінивши надані сторонами докази та встановивши, що відповідачка ОСОБА_1 підписала за допомогою електронного підпису одноразовим ідентифікатором кредитний договір, але своєчасно не виконала грошове зобов`язання, не сплатила заборгованість за укладеним договором ні новому, ні старому кредитору, у зв`язку із чим утворилась заборгованість, дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідачки на користь позивача заборгованості у розмірі 17 880, 00 грн.
За таких обставин, апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін.
Керуючись ст. 367, 374, 375, 381-384, 389, 390 ЦПК України, апеляційний суд, 
                                     П О С Т А Н О В И В :
Апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишити без задоволення.
Рішення Новозаводського районного суду міста Чернігова від 11 березня 2024 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст судового рішення складено 23.05.2024.
Головуючий                                                   Судді :