ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Єдиний унікальний номер 621/3073/21
Номер провадження 22-ц/818/674/24

П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2024 року         м. Харків

Харківський апеляційний суд у складі:
головуючого судді Мальованого Ю.М.,
суддів: Бурлака І.В, Яцини В.Б.,
за участю:
секретаря судового засідання Шевченко В.Р.,
представника позивача адвоката Оберкович Г. В.,
представника відповідача ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу ОСОБА_2 на рішення Зміївського районного суду Харківської області від 07 листопада 2023 року в складі судді Вельможної І.В. у справі № 621/3073/21 за позовом ОСОБА_2 до Публічного акціонерного товариства «Центренерго» в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції про зобов`язання провести звільнення, повний розрахунок з працівником при звільненні, видати трудову книжку,

В С Т А Н О В И В:

У жовтні 2021 року ОСОБА_2 . звернулась до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «Центренерго» (далі- ПАТ «Центренерго») в особі відокремленого підрозділу Зміївської теплової електричної станції (далі- ТЕС) про зобов`язання провести звільнення, повний розрахунок з працівником при звільненні, видати трудову книжку.
Позов мотивовано тим, що з 1987 року вона перебуває у трудових відносинах з відповідачем, працювала на посаді адміністратора готелю «Енергетик», що належить ПАТ «Центренерго» підрозділу Зміївської ТЕС. 
На початку 2021 року в готелі було звільнено весь персонал покоївок, трудові обов`язки яких, розпорядженням завідуючої ОСОБА_3 покладено на адміністратора готелю, які, починаючи з травня 2021 року вона виконувала разом із виконанням своїх безпосередніх обов`язків.
Не погодившись із порушенням своїх трудових прав у червні 2021 року вона звернулась з заявами до керівництва підприємства Зміївської ТЕС про розірвання трудового договору з підстав, передбачених частиною 3 статті 38 КЗпП України, а саме у зв`язку з невиконанням роботодавцем законодавства про працю.
16 червня 2021 року Зміївською ТЕС на лист позивача було надано відповідь, відповідно до якої у разі надання заяви про звільнення з підстав, передбачених частиною 1 статті 38 КЗпП України та її неявки на роботу 17 червня 2021 року вона може бути звільнена за пунктом 4 частини 1 статті 40 КЗпП України.
З заявою про звільнення за частиною 1 статті 38 КЗпП України позивачка до відповідача не зверталася та з 17 червня 2021 року перестала з`являтися на роботу.
Проте, наразі вона продовжує бути працівником підприємства, трудова книжка їй не видана, ПАТ «Центренерго» в особі відокремленого підрозділу Зміївської ТЕС не проведено її звільнення за частиною 3 статті 38 КЗпП України на підставі поданої заяви.
Посилаючись на положення частини 3 статті 38, статтю 116 КЗпП України ОСОБА_2 просила, зобов`язати ПАТ «Центренерго» в особі відокремленого підрозділу Зміївської ТЕС провести її звільнення, здійснити повний розрахунок з працівником при звільненні, видати трудову книжку.
01 грудня 2021 року ПАТ «Центренерго» подано відзив на позовну заяву, в якому просило позов залишити без задоволення.
Відзив мотивовано тим, що позивачем не надано доказів порушення підприємством законодавства про працю, умов колективного чи трудового договорів,
ОСОБА_2 є працівником готелю «Енергетик» Зміївської ТЕС та займає посаду адміністратора з 1999 року. Після скорочення штату працівників – покоївок готелю, керівництвом підприємства жодних наказів чи розпоряджень щодо покладення на адміністраторів готелю додаткових обов`язків, які не передбачені посадовою інструкцією, не видавалось. У зв`язку з відсутністю порушень вимог чинного законодавства заяви про звільнення ОСОБА_2 не було задоволено та остання наразі є працівником готелю, не з`являється на роботу, як встановлено, перебуває на території Росії. 
Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 07 листопада 2023 року позов ОСОБА_2 залишено без задоволення.
Рішення суду першої інстанції мотивовано тим, що позивачкою не надано доказів порушення ПАТ «Центренерго» законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору, яке виразилось у істотній зміні умов праці, покладення обов`язків не передбачених трудовим договором, а тому підстави для задоволення позову відсутні. Також суд першої інстанції вказував, що Директор готелю «Енергетик» не є посадовою особою, розпорядження якої може вважатись розширенням зони обслуговування, збільшення обсягу роботи або виконанням обов`язків відсутнього працівника. Разом з тим директором Зміївської ТЕС, як уповноваженою особою, будь-яких наказів чи розпоряджень з приводу вказаних питань не видавалось.
18 грудня 2023 року електронною поштою ОСОБА_2 , в інтересах якої діє адвокат Оберкович Ганна Василівна, на вказане судове рішення подала апеляційну скаргу, в якій, посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просила рішення суду скасувати та ухвалити нове, яким задовольнити позов.
Апеляційна скарга мотивована тим, що її трудові права були порушені, оскільки без згоди та попередження про зміну умов праці її зобов`язали виконувати роботу непередбачену трудовим договором та посадовою інструкцією.
25 лютого 2021 року Наказом № 254 директора Зміївської ТЕС в готелі Енергетик було проведено оптимізацію підприємства, що призвело до чисельних скорочень працівників.
Після скорочення працівників в готелі залишилось 3 адміністратора, 2 покоївки та завідуюча корпусом готелю. 
2 покоївки та завідуюча корпусом готелю працювали щоденно з 8-00 години до 17- 00 години, вихідний мали в суботу та неділю.
У зв`язку з тим, що 2 покоївки в свій робочий час не встигали обслуговувати весь отель, завідуюча корпусом готелю ОСОБА_4 розпорядженням по готелю Енергетик № 130 від 02 березня 2021 року зобов`язала адміністраторів готелю виконувати обов`язки покоївок, а саме відповідно до вказаного розпорядження («мовою оригіналу) « В связи с сложившимися условиями труда и изменением графика работы горничных, в обязанности администратора на выходные дни горничных для поддержки чистоты в гостинице. вводятся следующие задания : - вынос мусора с общественных туалетов и проведение санитарной уборки, положить мыло; вынос мусора и выселение из номеров проживающих.»
Згідно з посадовою інструкції адміністратор готелю підпорядковується завідувачу корпусу готелю та завідувачу господарства готелю Зміївської ТЕС. Отже, вона була підпорядкована тільки завідуючому корпусу готелю ОСОБА_5 та повинна була виковувати її розпорядження. Їй кожної зміни видавалися наряди на прибирання кімнат та адміністративного корпусу готелю та наряди на прання білизни. Адміністратори кожної зміни проходили інструктажі на роботу з агрегатами прання та прасування. У червні 2023 року нею було направлено листи про порушення законодавства про працю, проте адміністрація Зміївської ТЕС не прийняла заходи по відновленню її трудових прав, у зв`язку з чим 17 червня 2023 року вона не вийшла на роботу.
Також зазначала, що відповідно до Положення про Зміївську ТЕС право видавати розпорядження надано виключно директору Зміївської ТЕС, проте адміністратор підпорядковується завідуючу корпусу готелю, а не директору Зміївської ТЕС.
22 березня 2024 року Зміївської ТЕС подано відзив на апеляційну скаргу, в якому рішення суду просило залишити без змін.
Відзив мотивовано тим, що позивачем не надано доказів порушення законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору відповідачем, а тому підстави для застосування до даних правовідносин частини 3 ст.38 КЗпП України відсутні.
Доводи ОСОБА_2 , що завідуюча готелем «Енергетик» видала розпорядження про видачу адміністратору завдання, під час відсутності покоївок, виносити сміття, проводити санітарне прибирання та розкладувати мило, у жодному випадку не може вважатися фактом невиконання (порушення) трудового законодавства, колективного чи трудового договору з боку роботодавця.
Видання завідуючою готелем «Енергетик» будь-яких виробничих завдань своїм підлеглим працівникам шляхом відповідного запису про це у журналі розпоряджень не є переведенням, переміщенням, розширенням зони обслуговування, збільшенням обсягу роботи або виконанням обов`язків відсутнього працівника, що мало оформлюватися відповідними наказами (розпорядженнями.)
Тільки директор Зміївської ТЕС має законне право видавати обов`язкові до виконання працівниками підприємства накази, розпорядження та інші розпорядчі документи з питань організаційної та господарської діяльності відокремленого підрозділу, а також самостійно встановлювати працівникам підприємства розміри тарифних ставок, відрядних розцінок, посадових окладів, премій, винагород, надбавок і доплат в межах затвердженого ПАТ «Центренерго» штатного розпису та тарифної сітки і з урахуванням умов, передбачених Колективним договором Товариства.
На підприємстві стосовно ОСОБА_2 не оформлювалися будь-які накази (розпорядження), підписані керівником підприємства (директором Зміївської ТЕС), про покладання на її додаткових функцій (робіт) в зв`язку з переведенням, переміщенням, розширенням зони обслуговування або збільшення обсягу виконуваних робіт тощо не видавались, що свідчить про вісутність порушень прав позивачки.
Відповідно до посадової інструкції позивачка відповідає за підготовку номерів готелю до заселення, забезпечує правильність їх використання, наглядала за додержанням чистоти у готелі, своєчасністю та якістю прибирання, а також здійснювала керівництво покоївками, розподіляла між ними завдання та приймала заходи по ліквідації недоліків та дефектів, які виникали протягом її робочого дня. Оскільки ОСОБА_2 здійснювала керівництво покоївками готелю, то її посадові обов`язки не виключали безпосередню участь у всіх вищезазначених заходах по забезпеченню чистоти та порядку у готелі, а також укомплектованості номерів, а тому видання розпорядження стосовно виносу сміття, проведення санітарного прибирання та розкладання мила у номерах готелю є законним, а виконання цих обов`язків прямо передбачено посадовою інструкцією адміністратора.
Також, позивачкою було порушено тримісячний строк звернення до суду з позовом, який передбачено частиною 1 статті 233 КЗпП України.
ОСОБА_2 було відомо про порушення свого права з 01 червня 2021 року проте позов було подано через чотири місяці -11 жовтня 2021 року без зазначення поважних причин пропуску цього строку, що є самостійною підставою для відмови у задоволенні позовної заяви.
Заслухавши суддю-доповідача, представника позивача адвоката Оберкович Г. В., яка підтримала апеляційну скаргу, представника відповідача ОСОБА_1 , який проти скарги заперечував, перевіривши законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги і вимог, заявлених у суді першої інстанції, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з такого.
Згідно з частиною 3 статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право залишити судове рішення без змін, а скаргу без задоволення (пункт1 частини 1 статті 374ЦПК України). 
Згідно з частинами 1, 2 та 5 статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.
Оскаржуване рішення суду першої інстанції відповідає зазначеним вище вимогам цивільного процесуального законодавства України.
Судом встановлено, що розпорядженням № 97-к від 16 жовтня 1987 року ОСОБА_6 з 20 жовтня 1987 року зараховано до житлово-комунального відділу на посаду покоївки готелю, а розпорядженням № 81-к від 31 травня 1999 року переведено на посаду адміністратора готелю «Енергетик» (т.1 а.с.64, 68).
01 червня 2021 року ОСОБА_2 подано до ПАТ «Центренерго» в особі відокремленого підрозділу Зміївської ТЕС заяву про звільнення її за власним бажанням згідно частини 3 статті 38 КЗпП України, оскільки на неї, як адміністратора готелю «Енергетик», покладались функції звільненого персоналу (покоївки) та обов`язки, які не передбачені посадовою інструкцією. Вказана заява отримана відповідачем 02 червня 2021 року (том 1 а.с.55).
Листом Зміївської ТЕС ПАТ «Центренерго» від 09 червня 2021 року ОСОБА_2 повідомлено про відмову у розірванні трудового договору з підстав, передбачених частиною 3 статті 38 КЗпП України з посиланням на відсутність порушення трудового законодавства, умов колективного та трудового договору з боку ПАТ «Центренерго» в особі Зміївської ТЕС, відсутність в посадовій інструкції адміністратора готелю «Енергетик», затвердженій 11 вересня 2017 року, зі змінами від 24 липня 2020 року положень щодо покладення на адміністратора готелю обов`язків покоївок чи інших обов`язків звільненого працівника. Роз`яснено можливість звільнення на підставі положень частини 1 статті 38 КЗпП України (т.1 а.с.75).
Від отримання відповіді № 25-760-2934 від 09 червня 2021 року про відмову у розірванні трудового договору з підстав, визначених частиною 3 статті 38 КЗпП України ОСОБА_2 відмовилась, про що складений відповідний акт (т.1 а.с.76).
16 червня 2021 року та 17 червня 2021 року ОСОБА_2 повторно звернулась до підприємства з заявою про звільнення за власним бажанням, з вимогою про розірвання трудового договору на підставі 3 статті 38 КЗпП України та видати трудову книжку (том 1 а.с.81).
Листами від 16 червня 2021 року та 17 червня 2021 року ОСОБА_2 було повідомлена про відмову у розірванні трудового договору та роз`яснено, що жодного доказу порушення трудового законодавства, трудового чи колективного договорів, а також фактів проявів такого порушення не наведено. Крім того, зауважено, що ОСОБА_2 не зверталась до підприємства із заявами про порушення її прав шляхом покладення виконання обов`язків, що не передбачені посадовою інструкцією адміністратора готелю «Енергетик (том 1, а.с.79, 82).
З 19 червня 2021 року ОСОБА_2 до роботи не приступила, про що складено акт відсутності на роботі від 20 червня 2021 року (том 1, а.с.83) (т.1 а.с.84,105-110) .
Листом від 09 липня 2021 року КНП № Слобожаньска лікарня» на запит Зміївської ТЕС повідомлено, що ОСОБА_2 з 17 червня 2021 року по теперішній час за медичної допомогою не зверталась (том 1, а.с. 89)
На запит відповідача Чугуївським РУП ГУНП в Харківській області повідомлено, що ОСОБА_2 19 червня 2021 року об 06:03 годині перетнула державний кордон України «Виїзд», пункт пропуску «Гоптівка», ділянка кордону – «російська». Інформація про перетин кордону України – «В`їзд» відносно вищезазначеної особи, відсутні. (т. 1 а.с. 91 )
Відповідно до п.1.4 посадової інструкцією адміністратора готелю «Енергетик» затверджено 11 вересня 2017 року, адміністратор підпорядковується завідуючому корпусу готелю та завідуючому господарства готелю Зміївської ТЕС.
Також, відповідно до вказаної інструкції адміністратор:
Надає за пред`явленням паспорта або іншого документа, що посвідчує особу, номери і місця прибулим готелю;
Здійснює розрахунки за проживання та надання послуги
Наглядає за своєчасністю оплати за проживання у готелі та за послуги, не допускаючи заборгованості
Забезпечує правильне використання номерів і місць, наглядає за своєчасною їх підготовкою для заселення та узгоджує терміни проживання»;
Веде облік осіб, що проживають у готелі, здійснює контроль за звільненням номерів і місць ;
Забезпечує виконання правил користування і внутрішнього розпорядку у готелі;
Вживає заходів щодо розв`язання конфліктів, які виникли між особами, які проживають у готелі та обслуговуючим персоналом;
Приймає заявки на бронювання місць;
Передає адресатам кореспонденцію, яка надходить у готель;
Веде облік речей, забутий особами, що проживали у готелі та відвідувачами, вживає заходів щодо їх збереження і повернення;
Складає акти про пошкодженні або знищені особами, які проживають в готелі, матеріальні цінності готелю, стягує з винних за збитки у порядку, встановленому чинним законодавством ;
Наглядає за додержанням чистоти у готелі, своєчасністю та якістю прибирання;
Повідомляє номери телефонів інших готелів, швидкої медичної допомоги, відділення міліції та інших установ;
Керує роботою персоналу, який наймається прийманням, розміщенням та обслуговуванням осіб, які проживають у готелі, здійснює контроль за виконанням їх посадових інструкцій
Щодня складає відомості про завантаженість готелю за поточну наявність вільних місць
В кінці зміни оформлює відповідну документацію та здає в банк отримані за проживання гроші.
За пунктом 7.1. «Адміністратор готелю здійснює керівництво та розподіляє завдання між підлеглим персоналом: покоївками, машиністом із прання та ремонту спецодягу (білизни). Отримує повідомлення по експлуатації, недоліках і дефектах обладнання готелю, приймає заходи по їх ліквідації при цьому взаємодіючі з такими структурними підрозділами : ВЖКП, РСЦ, оранжерея, а також здає всю фінансову звітність в центральну бухгалтерію. (том1, а.с. 147-149)
У пункті 4 частини 1 статті 36 КЗпП України передбачено, зо підставами припинення трудового договору є розірвання трудового договору з ініціативи працівника (статті 38, 39), з ініціативи власника або уповноваженого ним органу (статті 40, 41) або на вимогу профспілкового чи іншого уповноваженого на представництво трудовим колективом органу (стаття 45).
Відповідно до частин 1, 3 статті 38 КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. У разі, коли заява працівника про звільнення з роботи за власним бажанням зумовлена неможливістю продовжувати роботу (переїзд на нове місце проживання; переведення чоловіка або дружини на роботу в іншу місцевість; вступ до навчального закладу; неможливість проживання у даній місцевості, підтверджена медичним висновком; вагітність; догляд за дитиною до досягнення нею чотирнадцятирічного віку або дитиною з інвалідністю; догляд за хворим членом сім`ї відповідно до медичного висновку або особою з інвалідністю І групи; вихід на пенсію; прийняття на роботу за конкурсом, а також з інших поважних причин), власник або уповноважений ним орган повинен розірвати трудовий договір у строк, про який просить працівник. Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору.
У постановах Верховного Суду від 22 квітня 2020 року у справі № 199/8766/18 (провадження № 61-797св20), від  23 листопада 2023 року у справі № 207/828/22 (провадження № 61-4090св23) зазначено, що за змістом статті 38 КЗпП України розірвання трудового договору з ініціативи працівника і його правові підстави залежать від причин, які спонукають працівника до розірвання цього договору і які працівник визначає самостійно. У разі якщо вказані працівником причини звільнення - порушення роботодавцем трудового законодавства (частина 3 статті 38 КЗпП України) - не підтверджуються або роботодавцем не визнаються, останній не вправі самостійно змінювати правову підставу розірвання трудового договору. При незгоді роботодавця звільнити працівника із підстав, передбачених частиною 3 статті 38 КЗпП України, останній може відмовити у розірванні трудового договору, але не вправі розірвати цей договір з інших підстав, які працівником не зазначалися. Аналогічний висновок зазначений у постанові Верховного Суду від 13 березня 2019 року в справі № 754/1936/16-ц (провадження № 61 -28466св18). Обов`язковою умовою для звільнення за власним бажанням згідно з частиною 3 статті 38 КЗпП України є порушення власником трудового законодавства або умов трудового договору. При цьому для визначення правової підстави розірвання трудового договору значення має сам факт порушення законодавства про працю, що спонукало працівника до розірвання трудового договору з власної ініціативи, а не поважність чи неповажність причин такого порушення та істотність порушення трудових прав працівника.
Розірвання трудового договору за частиною 3 статті 38 КЗпП України є різновидом припинення трудових відносин в односторонньому порядку. Для припинення трудового договору за цією підставою має значення, чи мали місце порушення з боку роботодавця законодавства про працю чи умов колективного чи трудового договору, а також письмово викладена ініціатива працівника з наміром припинити трудові відносини, що доведена до відома роботодавця в установленому законом порядку. Отже, при вирішенні трудового спору щодо припинення трудового договору на підставі частини 3 статті 38 КЗпП України визначальним є те, чи мали місце порушення трудового законодавства зі сторони роботодавця стосовно працівника на момент подання таким працівником заяви про звільнення на підставі частини 3 статті 38 КЗпП України. Особливістю розірвання трудового договору на підставі частини 3 статті 38 КЗпП України є те, що працівник має право самостійно визначити строк розірвання трудового договору. Роботодавець може не погоджуватись з тим, що мають місце порушення, які відповідно до частини 3 статті 38 КЗпП України є підставами для розірвання трудового договору за ініціативою працівника у визначені ним строки, що, у свою чергу, свідчить про виникнення трудового спору (див. постанову Верховного Суду від 16 червня 2022 року в справі № 211/5625/19 (провадження № 61-5942св21)).
Умовою розірвання трудового договору з ініціативи працівника згідно з частиною 1 статті 38 КЗпП України є власне бажання працівника, зумовлене неможливістю продовжувати роботу з підстав особистих його обставин. Згідно з частиною третьої цієї статті - винні дії власника або уповноваженого ним органу через невиконання законодавства про працю, умов колективного чи трудового договору. Підприємство у разі незгоди з підставою звільнення, заявленою позивачем, повинно було відмовити у розірванні трудового договору на таких підставах, а не звільняти працівника в односторонньому порядку, змінивши підстави розірвання трудового договору (див. постанову Верховного Суду від 29 вересня 2023 року у справі № 279/402/20 (провадження №61-6175св22)).
Отже, для висновку про наявність підстав для звільнення працівника відповідно до частини 3 статті 38 КЗпП України доказуванню підлягає факт існування порушень роботодавцем трудового законодавства стосовно працівника на момент подання ним такої заяви про звільнення. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 28 червня 2023 року у справі № 182/1207/21 (провадження № 61 -2375св23)).
Відповідно до статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України).
Матеріали справи не містять даних, що ОСОБА_2 зверталась до керівництва ПАТ «Центренерго» або уповноважений органів з питань праці щодо порушення її прав, відповідні рішення зазначеними особами не приймалися.
Встановивши, що ПАТ «Центренерго» в особі Зміївської ТЕС не допущено відносно позивачки порушення трудового законодавства, тобто не встановлено підстав для звільнення на підставі частини 3 статті 38 КЗпП України , суд першої інстанції зробив обґрунтований висновок про відмову в задоволенні позовних вимог про розірвання трудового договору і зобов`язання внесення запису до трудової книжки.
Доводи позивачки щодо покладення на неї обов`язки покоївки розпорядженням № 130 завідуючому корпусу готелю, не є беззаперечною підставою для задоволення позову, оскільки запис в журналі не є беззаперечним та достатнім доказом ухвалення такого рішення та подальшого виконання зазначеної роботи.
Згідно зі статтею 375 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Колегія суддів вважає, що рішення суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, ухваленим на підставі норм матеріального та процесуального права, які регулюють спірні правовідносини, тому підстави для його скасування відсутні.
Європейський суд з прав людини вказав, що хоча пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04, від 10 лютого 2010 року).
Оскільки апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для нового розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з розглядом справи у суді першої інстанції, а також розподілу судових витрат, понесених у зв`язку з переглядом справи у суді апеляційної інстанції немає.
Керуючись ст. ст. 367, 374 ч. 1 п. 1, 375, 382, 384 ЦПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
Рішення Зміївського районного суду Харківської області від 07 листопада 2023 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і може бути оскаржена в касаційному порядку протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення безпосередньо до Верховного Суду.

Повне судове рішення складено 03 червня 2024 року.

Головуючий                                                                Ю.М. Мальований

Судді                                                                        І.В. Бурлака

                                                                               В.Б. Яцина