ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 642/8344/21  Номер провадження 22-ц/814/1025/24	Головуючий у 1-й інстанції Шаповал Т.В.  Доповідач ап. інст. Панченко О. О.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2024 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
Головуючого судді Панченка О.О.,
суддів Одринської Т.В., Пікуля В.П., 
розглянувши в порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною скаргою Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» на рішення Київського районного суду м. Полтави від 28 вересня 2023 року, ухваленого у складі головуючого судді Шаповал Т.В., повний текст судового рішення виготовлено – 03 жовтня 2023 року, у справі за позовом Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання та гарячу воду,-

В С Т А Н О В И В :

ОПИСОВА ЧАСТИНА
Зміст позовних вимог
У грудні 2021 року Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» звернулося до Ленінського районного суду м. Харкова з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання та гарячу воду.
Позов мотивовано тим, що КП «Харківські теплові мережі» надає послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання. Внаслідок неповної та несвоєчасної сплати послуги опалення відповідачами виникла заборгованість у розмірі 61929,75 грн. за період з 01.02.2018 по 31.10.2021, також сума 3% річних у розмірі 2348,42 грн., інфляційні втрати у розмірі 5646,96 грн..
Просило суд стягнути з відповідачів на його користь заборгованість за послуги опалення та гарячу воду у розмірі 61929,75 грн. за період з 01.02.2018 по 31.10.2021, також сума 3% річних у розмірі 2348,42 грн., інфляційні втрати у розмірі 5646,96 грн..
Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 03.12.2021 року відкрито провадження у даній справі.
Розпорядженням Голови Верховного суду від 14.03.2022 № 7/0/9-22 у зв`язку із запровадженням воєнного стану на території України територіальну підсудність судових справ Ленінського районного суду м. Харкова змінено на Київський районний суд м. Полтава
Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 30.05.2023 року справу прийнято до провадження, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін.
Короткий зміст рішення суду першої інстанції
Рішенням Київського районного суду м. Полтави від 28 вересня 2023 року позов Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання та гарячу воду – задоволено частково.
Стягнуто солідарно з ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» заборгованість за послуги опалення та гарячу воду за період з 01 листопада 2018 року по 31 жовтня 2021 року, з врахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних у розмірі 62440 грн. 88 коп..
Стягнуто з  ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» 2270 грн., понесених судових витрат, по 1013 грн. 44 коп. з кожного.
Стягнуто з Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» на користь ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , витрати на правничу допомогу у розмірі 477 грн. 40 коп..
Стягнуто з Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» на користь ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , витрати на правничу допомогу у розмірі 477 грн. 40 коп..
Ухвалюючи рішення суд першої інстанції зазначив, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення в межах строку позовної давності.
Короткий зміст вимог та доводів апеляційної скарги
Не погодившись із вказаним рішенням, КП «Харківські теплові мережі» оскаржило його в апеляційному порядку. В апеляційній скарзі, посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, просило скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове рішення, яким позовні вимоги КП «Харківські теплові мережі» задовольнити в повному обсязі.
МОТИВУВАЛЬНА ЧАСТИНА
Відповідно до частини 13 статті 7 Цивільного процесуального кодексу України (далі – ЦПК України) розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
Згідно вимог частини 1 статті 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
З огляду на ціну позову та зазначені норми закону, дана справа має розглядатися у письмовому провадженні без повідомлення її учасників.
Відповідно до частини 1 статті 367 ЦПК України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними в ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Колегія суддів, дослідивши матеріали справи, перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів апеляційної скарги, приходить до наступного висновку.
Встановлені обставини справи
Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом першої інстанції, що ОСОБА_1 та ОСОБА_2 зареєстровані за адресою: АДРЕСА_1 . та є споживачами послуг з централізованого опалення та гарячої води, які надає КП «ХТМ».
За вказаною адресою КП «ХТМ» відкрито особовий рахунок № НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_1 .
КП «ХТМ», як виконавець комунальних послуг, надає послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання.
Отже, між сторонами виникли правовідносини з приводу постачання теплової енергії, які регулюються Законом України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон) та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005 року №630, які були чинні на момент виникнення спірних правовідносин (надалі - Правила).
Ухвалюючи рішення суд першої інстанції зазначив, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення в межах строку позовної давності.
Колегія суддів вважає такий висновок суду першої інстанцї не вірним з наступних підстав.
Відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України власність зобов`язує. Відповідно до ч. 1 ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом.
Відповідно до положень ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил.
Відповідно до ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV, ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року № 2189-VIII споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Згідно зі ст.ст. 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію і у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості.
Звертаючись до суду з даним  позовом,  позивач просив стягнути з відповідачів ОСОБА_1 та ОСОБА_2 заборгованість за спожиті послуги в сумі 69 925,13 грн., що утворилась за період з 01.02.2018 р. по 31.10.2021р., яка складається з заборгованості за опалення та гарячу воду в сумі 61 929,75 грн., 3% річних у сумі 2348,42 грн, інфляційні втрати – 5646,96 грн.. Також позивач просив стягнути судовий збір за подання позовної заяви в сумі 2270 грн.
Відповідно до ч.1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень.
У відповідності до ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання.
Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (ст.89 ЦПК України).
На підтвердження своїх позовних вимог   позивачем до позовної заяви було долучено розрахунок заборгованості.
Вимогами статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Положеннями статті 611 цього Кодексу передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом.
Комунальне підприємство «Харківські теплові мережі» надає послуги з централізованого опалення та підігріву холодної води для потреб гарячого водопостачання, згідно із Законом Україні «Про житлово-комунальні послуги» та Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630, що регулюють відносини між суб`єктом господарювання, предметом діяльності якого є надання житлово- комунальних послуг (виконавець), і фізичної та юридичного особою (споживач), яка отримує або має намір отримувати послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води.
Так, положення ст. ст.68, 162 Житлового Кодексу України, Правила користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою кабінету Міністрів України від 08.10.1992 р. № 572, п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення зобов`язують наймача (орендаря) та власника житлового приміщення сплачувати житлово-комунальні послуги.
Згідно з п. 18 «Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення», затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року за №630, розрахунковим періодом для оплати послуг, якщо інше не визначено договором, є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем), якщо договором не встановлено інший строк.
У свою чергу заявник щомісяця направляє споживачам рахунки за послуги теплопостачання із зазначенням нарахувань за надані послуги та суми боргу.
Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальним споживачем є фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги.
Згідно з п.п. 1, 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» індивідуальний споживач зобов`язаний: укладати договори про надання житлово-комунальних послуг у порядку і випадках, визначених законом; оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Частиною 1 статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах.
Відповідно до ч. 1ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору.
Згідно ч.3 ст.9 Закону України ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
Відсутність письмово оформленого договору з постачальником послуг не позбавляє споживача обов`язку сплачувати надані послуги.
Зазначене узгоджується з висновком щодо застосування норм права, сформульованим у постанові Верховного Суду України у справі № 6-2951цс15 від 20 квітня 2016 року.
Як вбачається з позовної заяви і відомості нарахувань та оплат за теплову енергію з урахуванням періоду платежу за адресою:   АДРЕСА_1 , заборгованість перед КП «Харківські теплові мережі» у ОСОБА_1 за період з 01.02.2018 р. по. 31.10.2021р. складає 61929,75 грн.
Представником відповідачів було подано відзив на позовну заяву, в якому адвокат Ейбатов З.М. прохав застосувати строк позовної давності за проміжок часу до 02.12.2018 року.
Стосовно застосування судом першої інстанції строку позовної давності до позовних вимог за проміжок часу до 02.12.2018 року колегія суддів зазначає наступне.
Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.
Згідно ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки.
При цьому, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)» (набрав чинності 02.04.2020) розділ «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України доповнено пунктом 12 такого змісту: «Під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину».
Постановою Кабінету Міністрів України № 211 від 11.03.2020 «Про запобігання поширенню на території України коронавірусу COVID-19» постановлено установити карантин на усій території України з 12.03.2020, який тривав до 30.06.2023.
Отже, строк позовної давності за вимогою про стягнення заборгованості за опалення та гарячу воду у період з квітня 2017 року в силу приписів пункту 12 Розділу «Прикінцеві та перехідні положення» Цивільного кодексу України продовжено на строк дії карантину.
З позовної заяви вбачається, що позовні вимоги заявлені про стягнення заборгованості за надані послуги з теплопостачання за період з 01.02.2018 р. по 31.10.2021 р., тобто у межах строку позовної давності.
Враховуючи викладене, стягненню підлягає заборгованість за послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання з01 лютого 2018 р. по 01 листопада 2018 року, з врахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних у розмірі 7484,25грн.
ВИСНОВКИ ЗА РЕЗУЛЬТАТАМИ РОЗГЛЯДУ АПЕЛЯЦІЙНОЇ СКАРГИ
Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги має право скасувати судове рішення повністю або частково і ухвалити у відповідній частині нове рішення або змінити рішення.
Відповідно до пунктів 3 та 4 частини 1 статті 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є невідповідність висновків, викладених у рішенні суду першої інстанції, обставинам справи, та порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
Щодо судових витрат
Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.
Оскільки вимоги апеляційної скарги Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» задоволено повністю то з ОСОБА_1 та ОСОБА_2 підлягають стягненню у рівних частках судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 2837,50 грн. з кожної.
Керуючись ст. 367, 369, 376, 381, 382, 383, 384 ЦПК України, суд,-
П О С Т А Н О В И В:
Апеляційну скаргу Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» задовольнити.
Рішення Київського районного суду м. Полтави від 28 вересня 2023 року в частині відмови в задоволенні позовних вимог Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 про стягнення заборгованості за послуги з теплопостачання та гарячу воду скасувати.
Ухвалити в цій частині нове рішення.
Стягнути солідарно з ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 ,  ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , які зареєстровані за адресою:  АДРЕСА_2  на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» (м. Харків, вул. Мефодіївська, 11, р/р  НОМЕР_2  в АТ «Державний ощадний банк України», код ОКПО 31557119)заборгованість за послуги опалення та гарячу воду за період з 01 лютого 2018 року по 01 листопада 2018 року, з врахуванням індексу інфляції та трьох процентів річних у розмірі 7484,25грн.
Стягнути в рівних частках з ОСОБА_1 ,  ІНФОРМАЦІЯ_1 ,  ОСОБА_2 ,  ІНФОРМАЦІЯ_2 , які зареєстровані за адресою:  АДРЕСА_2  на користь Комунального підприємства «Харківські теплові мережі» (м. Харків, вул. Мефодіївська, 11, р/р  НОМЕР_2  в АТ «Державний ощадний банк України», код ОКПО 31557119)судовий збір в розмірі 2837,50 грн. з кожної.
В іншій частині рішення Київського районного суду м. Полтави від 28 вересня 2023 року залишити без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття, є остаточною, касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом 2 частини 3 статті 389 ЦПК України.
Повний текст постанови складено 14 травня 2024 року.

Головуючий суддя                                                                               О.О. Панченко

Судді                                                                                        Т.В. Одринська

                                                                                       В.П. Пікуль