УКРАЇНА 
Житомирський апеляційний суд 

Справа №291/464/20 Головуючий у 1-й інст. Митюк О. В. 
Категорія 39 Доповідач Шевчук А. М. 

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 травня 2024 року Житомирський апеляційний суд у складі:

                       головуючої судді Шевчук А.М.,   
                                 суддів: Коломієць О.С., Талько О.Б.,
       
розглянувши в порядку письмового провадження (без повідомлення учасників справи) у м. Житомирі
цивільну справу №291/464/20 за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до ОСОБА_1 про стягнення заборгованості
за апеляційною скаргою Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк»
на заочне рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 15 жовтня 2020 року, яке ухвалене під головуванням судді Митюк О.В. у смт Ружині, 

в с т а н о в и в:

У квітні 2020 року Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі – АТ КБ «ПриватБанк» або банк) звернулося до суду з позовом до ОСОБА_1 . Просило стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором станом на 22 березня 2020 року в сумі 39 350,04 грн, яка складається із: заборгованості за поточним тілом кредитом – 20 грн, заборгованості за простроченим тілом кредиту – 23 173,39 грн, заборгованості за процентами нарахованими на прострочений кредит згідно з ст.625 – 7 876,03 грн, пені – 5 930,62 грн, штрафу 500 грн (фіксована частина) та 1 850 грн (процентна складова).
Позовні вимоги обґрунтовувало тим, що з метою отримання банківських послуг ОСОБА_1 04 жовтня 2010 року підписала анкету-заяву №б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. При підписанні анкети-заяви відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між нею та банком договір про надання банківських послуг. Відповідач ознайомилася і згодна з Умовами та Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами банку, які були надані їй для ознайомлення у письмовому вигляді. Умови та Правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПриватБанку www.privatbank.ua. ОСОБА_1 зобов`язалася регулярно ознайомлюватися із Умовами та Правилами надання банківських послуг та їх змінами на сайті, що підтвердила особистим підписом на анкеті-заяві. Банк відкрив кредитний рахунок та встановив початковий кредитний ліміт, у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування банківського рахунку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 12 000 грн. Банк зобов`язання виконав у повному обсязі, але відповідач своїх зобов`язань щодо своєчасного повернення кредиту та сплати штрафних санкцій за користування коштами належним чином не виконує, у зв`язку з чим утворилася вищевказана заборгованість, яку АТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути у судовому порядку. 

Заочним рішенням Ружинського районного суду Житомирської області від 15 жовтня 2020 року позов задоволений частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість за тілом кредиту за кредитним договором від 04 жовтня 2010 року №б/н в сумі 23 493,39 грн. У задоволенні решти позову відмовлено. Вирішено питання судового збору.

Не погодившись часткового із заочним рішенням суду першої інстанції, АТ КБ «Приватбанк» подало апеляційну скаргу. Посилаючись на порушення норм матеріального та процесуального права, просить заочне рішення в частині відмови у стягненні заборгованості за процентами, нарахованими на прострочений кредит згідно з ст.625 ЦК України, у розмірі 7 876,03 грн скасувати та ухвалити в цій частині нове, яким вимогу про стягнення процентів, нарахованих на прострочений кредит згідно з ст.625 ЦК України, задовольнити у повному обсязі.
Доводи апеляційної скарги аргументує тим, що договір у встановленому законом порядку відповідач не оспорювала та договір не визнавався недійсним, як і не оспорювалося відповідачем укладення чи не укладення кредитного договору, а тому вказані обставини свідчать про її згоду з усіма умовами цього договору. Під час підписання анкети-заяви відповідач ознайомилася та погодилася з Умовами та правилами надання банківських послуг, тарифами банку щодо умов кредитування. Відповідач, підписуючи анкету-заяву, користуючись кредитними коштами та здійснюючи погашення заборгованості, висловила свою згоду з формою договору та його умовами. Відповідач разом з анкетою-заявою підписала довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», в якій зазначено: тип картки, тип кредитної лінії, базова процентна ставка за користування кредитом, розмір щомісячних платежів, строк внесення щомісячних платежів, порядок нарахування пені за несвоєчасне погашення заборгованості, пеню, розмір штрафів при порушенні термінів платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених договором, більше ніж 30 днів. Довідка була подана до суду першої інстанції разом з позовом. Базова процентна ставка за користування кредитом передбачена довідкою про умови кредитування з використанням кредитки Універсальна, 55 днів пільгового періоду, яка особисто підписана відповідачем та містить базову процентну ставку на місяць у розмірі 2,5%. Виписка про рух коштів клієнта є первинним документом та підтверджує отримання відповідачем кредитних коштів банку. Позичальник отримала кредитний ліміт на кредитну картку та користувалася кредитним лімітом банку, що підтверджується випискою про рух коштів, а також прослідковується у розрахунку заборгованості. Суд першої інстанції допустив грубі порушення норм процесуального права при розгляді справи, що призвело до прийняття безпідставного та бездоказового рішення. Не маючи жодних доказів проти вимог позивача, суд першої інстанції замість посилань на факти, в обґрунтування оскарженого рішення послався на судову практику Верховного Суду, яка не є і не може бути доказовою базою в справі.

Копія ухвали про відкриття апеляційного провадження та копія апеляційної скарги із додатками направлені відповідачу завчасно засобами поштового зв`язку та отриманні останньою особисто, що підтверджується її підписом у рекомендованому повідомленні про вручення поштового відправлення (а.с.123). Відзиву на апеляційну скаргу не надходило. Відсутність відзиву на апеляційну скаргу не перешкоджає перегляду рішення суду першої інстанції.

Перевіривши законність та обґрунтованість заочного рішення суду першої інстанції в оскарженій частині, тобто в частині відмови у стягненні заборгованості за процентами, нарахованими на прострочений кредит згідно з ст.625 ЦК України, у сумі 7 876,03 грн, відповідно до положень ст.367 ЦПК України, колегія суддів апеляційного суду доходить висновку, що апеляційна скарга не може бути задоволена з наступних підстав. Виходячи із засад диспозитивності, колегія суддів апеляційного суду не перевіряє заочне рішення суду першої інстанції в частині стягнення тіла кредиту, пені та штрафу (ця частина заочного рішення суду першої інстанції банком не оскаржується). 

Із матеріалів справи вбачається та судом установлено, що 04 жовтня 2010 року між Публічним акціонерним товариством Комерційним банком «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», та ОСОБА_1 укладений договір про надання банківських послуг шляхом підписання останньою анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с.25). У заяві зазначено, що відповідач згодна із тим, що дана заява разом з Умовами і правилами надання банківських послуг і Тарифами, Правилами користування, Основними умовами обслуговування і кредитування, складають між нею та банком договір про надання банківських послуг, а також, що вона ознайомилася та погодилася з Умовами і правилами надання банківських послуг та Тарифами банку. Має місце у заяві й застереження про те, що Умови і правила надання банківських послуг розміщені на офіційному сайті ПриватБанку www.privatbank.ua. Клієнт зобов`язався виконувати вимоги Умов і правил надання банківських послуг, а також регулярно ознайомлюватися з їх змінами на сайті ПриватБанку www.privatbank.ua.

Із довідки банку слідує, що ОСОБА_1 банком надавалися наступні кредитні картки № НОМЕР_1 із терміном дії до лютого 2015 року, № НОМЕР_2 із терміном дії до липня 2018 року, № НОМЕР_3 із терміном дії до лютого 2021 року (а.с.24).

Також у матеріалах справи міститься довідка про зміну умов кредитування та обслуговування кредитної карти, оформленої на ОСОБА_1 у якій відображено зміну кредитного ліміта в період із 01 липня 2011 року по 14 жовтня 2018 року. Так, 01 липня 2011 року кредитний ліміт установлено у розмірі 300 грн; 20 лютого 2015 року кредитний ліміт збільшений до 2 000 грн; 20 січня 2016 року кредитний ліміт збільшений до 6 000 грн; 31 січня 2017 року кредитний ліміт збільшений до 7 100 грн; 20 червня 2017 року кредитний ліміт збільшений до 12 000 грн, а 14 жовтня 2018 року кредитний ліміт зменшений до 0 грн (а.с.23).

Згідно з наданим банком розрахунком, за вказаним договором станом на 22 березня 2020 року за відповідачем рахується заборгованість в сумі 39 350,04 грн, яка складається із: заборгованості за поточним тілом кредиту – 20 грн, заборгованості за простроченим тілом кредиту – 23 173,39 грн; заборгованості за процентами, нарахованими на прострочений кредит згідно зі ст.625 ЦК України – 7 876,03 грн; заборгованості з пені – 5 930,62 грн; штрафу, який нарахований відповідно до пункту 2.1.1.7.6 Умов і правил надання банківських послуг, – 500 грн (фіксована частина) і 1 850 грн (процентна складова) (а.с.15 зворот). 

Відповідно до частин першої, другої ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами).

За змістом ст.ст.626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства.

Частиною першою ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди.

У ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.

Відповідно до частини першої ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України).

Частиною другою ст.1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору.

Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України).

Згідно із частиною першою ст.633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги.

За змістом ст.634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору.

У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання (його умови) розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «ПриватБанк»).

Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений.

За змістом ст.1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів.

Відповідно до частини першої ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики.

Згідно з ст.1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками.

Матеріали справи не містять підтверджень, що саме доданий до позовної заяви витяг з Тарифів та копію Умов і правил надання банківських послуг, які надав банк, відповідач розуміла та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до Умов і правил надання банківських послуг у ПриватБанку.

Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 липня 2019 року в справі №342/180/17.

Із виписки про рух коштів за договором №б/н за період зі 01 липня 2011 року по 12 березня 2020 року прослідковується, що за наданою відповідачеві кредитною карткою здійснювалися грошові операції у межах суми кредитного ліміту та проводилося автоматичне погашення заборгованості з карти, списання банком процентів за користування кредитним лімітом, пені та процентів, нарахованих у порядку частини другої ст.625 ЦК України (а.с.11-12).

Також судом установлено, що при здійсненні розрахунку банком використані й процентні ставки– 34,8%, 42% та 43,2% річних, на що відповідач у письмовому вигляді не погоджувалася.

Згідно з частиною першою ст.1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст.625 цього Кодексу.

Так, пред`являючи вимоги про погашення заборгованості, банк просив у тому числі стягнути заборгованість за процентами, нарахованими на прострочений кредит згідно з ст.625 ЦК України.

Банк, обґрунтовуючи право вимоги, посилається, в тому числі, на порядок нарахування, передбачений довідкою про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду» та копії Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку.

Довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду» до договору SAMDNS50000046990957, підписана позичальником 01 липня 2011 року (а.с.26). Апеляційний суд не може прийняти вищевказану довідку про умови кредитування як належний доказ умов договору, враховуючи, що в анкеті-заяві відповідач не обрав жодної опції та довідка стосується договору, який не є предметом розгляду в цій справі, оскільки анкета-заява підписана 04 жовтня 2010 року.

За таких обставин, без наданих підтверджень про конкретно запропоновані відповідачу Умови і правила надання банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про розмір кредитного ліміту, сплату процентів за користування кредитними коштами, терміну виконання зобов`язань тощо, надані банком витяг із Тарифів та копія Умов і правил надання банківських послуг не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин.

Враховуючи наведене, колегія суддів доходить висновку, що довідка про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна», 55 днів пільгового періоду» та копія Умов і правил надання банківських послуг в ПриватБанку, які знаходяться в матеріалах даної справи, не можуть розцінюватися як частина кредитного договору, укладеного між сторонами 04 жовтня 2010 року шляхом підписання анкети-заяви, а тому відсутні підстави вважати, що сторони дійшли згоди щодо сплати процентів за користування кредитними коштами.

Так, відповідно до положень частини другої ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом.

Протягом строку дії договору позичальник зобов`язаний сплачувати кредитодавця проценти за користування позикою, а також передбачену договором неустойку за неналежне виконання кредитних зобов`язань. Після закінчення строку кредитування права кредитодавця можуть бути захищені шляхом нарахування відсотків у порядку, передбаченому частиною другою ст.625 ЦК України.

Надана банком довідка свідчить про те, що термін дії картки встановлений до лютого 2021 року. Отже, на час звернення до суду з цим позовом (квітень 2020 року) строк повернення суми боргу ще не закінчився, а тому відсутні підстави для застосування положень частини другої ст.625 ЦК України.

Виходячи із зазначеного, апеляційний суд доходить висновку про відсутність підстав для стягнення зі ОСОБА_1 на користь банку процентів, нарахованих у порядку частини другої ст.625 ЦК України.

Апеляцій суд, виходячи із засад диспозитивності цивільного судочинства, не перевіряє законність та обґрунтованість заочного рішення суду першої інстанції в задоволеній частині, якою стягнуто з відповідача на користь позивача тіло кредиту, а також не перевіряє у відмовній частині, яке стосується відмови банку в стягненні з відповідача суми пені та штрафу, оскільки у цих частинах банк погодився із заочним рішенням суду першої інстанції та не оскаржує його у апеляційному порядку.

Заочне рішення суду першої інстанції в оскарженій частині ухвалене з додержанням норм матеріального і процесуального права, підстави для його скасування у частині відмови у стягненні процентів у порядку ст.625 ЦК України відсутні. Доводи апеляційної скарги висновків суду першої інстанції не спростовують та додаткового правового обґрунтування з огляду на викладене вище не потребують.

Решта доводів апеляційної скарги спростовується викладеним вище та додаткового правового обґрунтування не потребує. Отож, доводи апеляційної скарги не дають підстав для висновку, що заочне рішення в оскарженій частині ухвалене судом першої інстанції без додержання норм матеріального та процесуального права, а тому суд першої інстанції законно відмовив у стягненні процентів, нарахованих у порядку частини другої ст.625 ЦК України. За таких обставин, заочне рішення суду першої інстанції в оскарженій частині залишається без змін, що відповідає положенням ст.375 ЦПК України.

Відповідно до п.2 частини третьої ст.389 ЦПК України судові рішення у малозначних справах не підлягають касаційному оскарженню. Малозначними є справи, у яких ціна позову не перевищує ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (п.1 частина шоста ст.19 ЦПК України). Дана справа є малозначною в силу вимог закону.

Керуючись ст.ст.367-368,374-375,381-384 ЦПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» залишити без задоволення.
Заочне рішення Ружинського районного суду Житомирської області від 15 жовтня 2020 року залишити без змін.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуюча Судді: