КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД

Справа № 379/1344/23
№ апеляційного провадження: 22-ц/824/5621/2024
  
П О С Т А Н О В А
І М Е Н Е М     У К Р А Ї Н И
 
17 травня 2024 року                                                                                              м. Київ
 
Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
судді-доповідача: Слюсар Т.А.,
суддів: Голуб С.А., Таргоній Д.О.,
розглянувши у порядку письмового провадження цивільну справу за апеляційною адвоката Рашкової Валентини Володимирівни в інтересах ОСОБА_1 на рішення Таращанського районного суду Київської області від 10 листопада 2023 року та апеляційною скаргою ОСОБА_2 на хвалу Таращанського районного суду Київської області від 14 листопада 2023 року у складі судді Музиченко О.О., 
у цивільній справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на малолітніх дітей,-
 
В С Т А Н О В И В :
 
У вересні 2023 року ОСОБА_2 звернулася у суд із позовом до ОСОБА_1 про стягнення додаткових витрат на малолітніх дітей.   
 
Позов обґрунтовано тим, що сторони перебували у шлюбі, який розірвано рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10.12.2018. Від шлюбу мають  дітей доньок ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .
 
Рішенням Таращанського районного суду Київської області від 03.02.2020 у справі № 379/520/19 з відповідача стягнуто аліменти на користь позивачки на утримання малолітніх доньок у твердій грошовій сумі в розмірі 5 000 грн щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 09.04.2019 до досягнення дітьми повноліття. 
 
Рішенням Таращанського районного суду Київської області від 31.05.2022 у справі №379/17/22 визначено місце проживання обох дітей з матір`ю.
 
Вказує, що відповідач не приймає участі в додаткових витратах на дітей, пов`язаних із забезпеченням їм належних умов проживання, систематичного лікування та оздоровлення, а також розвитком їх індивідуальних здібностей. 
 
Так, діти мають здібності до танців і з 2018 року професійно займалися художньою гімнастикою, а зараз - спортивними танцями в школі танців «GolDance», на танцювальних змаганнях займали перші (призові) місця. 
 
За період з вересня 2022 року по вересень 2023 року позивачкою було сплачено на рахунок ФОП ОСОБА_5 грошові кошти за навчання дітей танцями в сумі 36 556 грн 25 коп й ці витрати пов`язані з розвитком здібностей і таланту дітей, які мають певні схильності до спорту.
 
З метою розвитку здібностей дітей до танців, формування у них національної свідомості, пропаганди здорового способу життя, підготовки до нового танцювального сезону, школа танців «GolDance» організувала поїздку дітей у табір в с. Виженка Чернівецької області в період з 01.08.2023 по 08.08.2023, про що не заперечував відповідач, й на придбання путівок для дітей було понесено витрати на загальну суму 27 900 грн (13 950 грн на кожну дитину). 
 
Також діти відвідують курси англійської мови й за період з вересня 2022 року по вересень 2023 pоку позивачкою за додаткове навчання дітей було сплачено  21 071 грн 96 коп. За навчання у школі позивачка сплачує у фонд класу  щомісячно  по 200 грн й з вересня по грудень 2023 року нею було сплачено загалом 1600 грн. Задля розвитку творчих здібностей доньок позивачка придбала книги та зошити для навчання з англійської мови в ліцеї, на які витратила 870 грн, та на канцелярське приладдя в школу в сумі 1 638 грн.
 
Крім того, відповідно до консультації лікаря ортопеда-травматолога ТОВ «Амбулаторія МЕДЕСАНА»  від 16.08.2023  ОСОБА_6 за станом здоров`я дітям рекомендовано плавання в басейні, лікувальна фізкультура та заняття у спортивних гуртках, художня гімнастика, а тому за призначенням лікаря діти відвідували та відвідують басейн, вартість відвідувань якого склала 17 800 грн. За консультацію лікаря ортопеда-травматолога, а також за рентген та масаж спини позивачка понесла додаткові витрати в сумі 4700 грн.
 
Окрім того, за медичне обстеження дітей та консультацію лікаря позивачка понесла витрати, в сумі 1800 грн. 
 
Відповідач спроможний нести додаткові витрати на дітей, є фізичною особою-підприємцем та має гарні доходи, - за 2022 рік його середньомісячний дохід склав  86 778 грн 39 грн, проте самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по забезпеченню добробуту дітей. 
 
З урахуванням заявлених вимог просила стягнути з відповідача додаткові витрати на дітей: 18 278 грн 12 коп (з розрахунку - 36 556,25 грн./2) - витрати на заняття танцями; 13 950 грн (з розрахунку - 27900 грн./2) - витрати на табір; 10 535 грн 98 коп (з розрахунку - 21071,96 грн./2) - витрати на курси англійської мови; 8 900 грн (з розрахунку - 17800,00 грн./2) - витрати на басейн; 2 054 грн (з розрахунку - 4108 грн./2) - витрати на шкільні потреби; 3 250 грн (з розрахунку - 6500 грн./2) - витрати на лікування дітей, а  всього на суму 56 968 грн 10 коп.
    
Рішенням Таращанського районного суду Київської області від 10 листопада 2023 року позов задоволено частково. Стягнуто з ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткові витрати на дітей у розмірі 37 628 грн 12 коп. У задоволенні позову в іншій частині відмовлено. Вирішено питання судових витрат
 
09 листопада 2023 року ОСОБА_2 на адресу суду першої інстанції поштою направлено заяву, яка надійшла до суду 14 листопада 2023 року, про стягнення з відповідача витрат, понесених нею, позивачкою на професійну правничу допомогу під час розгляду справи.
 
Ухвалою Таращанського районного суду Київської області від 14 листопада 2023 року заяву ОСОБА_2 повернуто заявниці без розгляду.
 
В апеляційній скарзі адвокат Рашкова В.В. в інтересах ОСОБА_1 , посилаючись на порушення норм процесуального права, неправильне застосування норм матеріального права, неповне з`ясування обставин, що мають значення для справи, просить скасувати рішення суду першої інстанції та ухвалити нове, яким в позові відмовити. 
 
В обґрунтування апеляційної скарги за змістом зазначено, що позивачка не заперечує участь батька в утриманні дітей та визнає сплату ним коштів та указане підтверджується квитанціями про оплату додаткових витрат.
 
Також вказує, що відповідач подарував квартиру на ім`я доньок, що не було враховано судом.
 
При цьому судом також не взято до уваги та не надано оцінку матеріальному та сімейному стану сторін, а саме перебування на утриманні вагітної дружини, не враховано позицію Верховного Суду в постанові від 12.12.2019 у справі                                        № 756/4947/17-ц.
 
Вказано, що судом не враховано також, що дохід в діяльності відповідача не має стабільного характеру, з квітня 2023 року підприємницька діяльність призупинена та не приносить доходу. Скептично оцінено судом й погіршився здоров`я після операції 19.04.2023, що також впливає на матеріальний стан відповідача, оскільки потрібні кошти на відновлення та подальше лікування.
 
Крім того зазначено, що заборгованість по сплаті аліментів відсутня та вони сплачуються у розмірі 5 000 грн щомісячно, як це визначено рішенням суду й указані кошти визначено з урахуванням потреб на розвиток та лікування.
 
Відповідач вважає, що додаткові витрати, які просить стягнути позивачка мають бути стягнуті з урахуванням наявності доказів такої потреби та актуальної судової практики.
 
В апеляційній скарзі на ухвалу суду першої інстанції ОСОБА_2 не погоджується з висновками суду про повернення без розгляду її заяви про стягнення судових витрат на правничу допомогу, посилаючись на порушення норм процесуального права, а саме п.п.1 ч.1 ч.2 ст. 183 ЦПК України та не зареєструвалася в обов`язковому порядку в Єдиній судові інформаційно-комунікаційній системі.
 
Вказує, що відповідно до вищенаведених норм чинного законодавства позивача як на особу, що подала позовну заяву обов`язок реєстрації електронного кабінету не покладається, шо свідчить про помилкову підставу суду першої інстанції для повернення заяви без розгляду то стягнення судових витрат. При цьому зауважила, що зареєстрована в «електронному кабінеті» єдиної судової інформаційно- телекомунікаційної системи «Електронний Суд», і суду про це було відомо.
 
Крім того, суд першої інстанції повертаючи мою заяву без розгляду посилається на порушення мною ч. 2 ст. 183 ЦПК України, що передбачає надання до заяви, скарги, клопотання чи заперечення, які подаються на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю за виконанням судових рішень додаються докази їх надіслання (надання) іншим учасникам справи (провадження).
 
Разом з тим позивачка не погоджується з таким висновком суду, оскільки 09 листопада 2023 року було направлено на електронну адресу представника відповідача - адвоката Рашкової В.В. заяву з додатками про стягнення судових витрат по справі № 379/1344/23, що підтверджується матеріалами справи.
 
У відзиві на апеляційну скаргу ОСОБА_2 на ухвалу суду від 14.11.2023 адвокат Рашкова В.В. в інтересах ОСОБА_1 просить ухвалу залишити без змін, а апеляційну скаргу доводи якої не відповідають дійсності залишити без задоволення. 
 
Відповідно до частини першої статті 368 ЦПК України у суді апеляційної інстанції скарга розглядається за правилами розгляду справи судом першої інстанції в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи з урахуванням статті 369 цього Кодексу.
 
За положенням ч. 2 ст. 369 ЦПК України апеляційні скарги на рішення суду у справах з ціною позову менше ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, крім тих, які не підлягають розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, розглядаються судом апеляційної інстанції без повідомлення учасників справи.
 
За змістом ч. 13 ст. 7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться.
 
Зважаючи на вищевикладене, розгляд справи здійснено в порядку письмового провадження, без виклику сторін.
 
Відповідно до справи, за змістом апеляційної скарги рішення суду першої інстанціїоскаржується лише в частині позовних вимог про стягнення із ОСОБА_1 на користь ОСОБА_2 додаткових витрат на малолітній дітей, у зв`язку з чим, апеляційний суд переглядає оскаржуване судове рішення в апеляційному порядку на предмет законності і обґрунтованості саме у цій частині та в межах доводів, наведених в апеляційній скарзі.
 
В іншій частині судове рішення сторонами не оскаржується, тому апеляційний суд не вдається до оцінки і аналізу його законності і обґрунтованості у неоскарженій частині.
 
Розглянувши справу в межах доводів апеляційної скарги, перевіривши законність й обґрунтованість постановленого рішення  суду, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає  частковому задоволенню з таких підстав.
 
Відповідно до частин першої, другої, четвертої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим.
 
Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права.
 
При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.
 
Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і  заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні.

Як установлено матеріалами справи, сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 10 грудня 2018 року.
 
Від шлюбу сторони мають дітей: доньок ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . 
 
Установлено, що рішенням Таращанського районного суду Київської області від 03.02.2020 у справі №379/520/19 з відповідача стягнуто аліменти на користь позивачки на утримання малолітніх доньок у твердій грошовій сумі в розмірі 5 000 грн щомісячно, з подальшою індексацією відповідно до закону, починаючи з 09.04.2019 до досягнення дітьми повноліття.
 
Рішенням Таращанського районного суду Київської області від 31.05.2022 визначено місце проживання дітей сторін разом з матір`ю - ОСОБА_2 .
 
Згідно із частиною першою статті 185 СК  України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо).
 
СК України виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків.
 
Відповідно до закону брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого.
 
Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку.
 
За частиною другою статті 185 СК розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно.
 
Отже, виходячи з аналізу статті 185 Сімейного кодексу України додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.
 
Як свідчать долучені до справи виписки із медичної карти амбулаторного хворого № 2794 від 06.06.2023, видані ТОВ «Амбулаторія МЕДЕСАНА», ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 страждає на сколіоз 1-2 ст., плоскостопість, а ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - на сколіоз 1-2ст. та вальгусну стопу 2 ст. й за станом здоров`я дітям  рекомендовано плавання в басейні, лікувальна фізкультура та заняття у спортивних гуртках, зокрема, художня гімнастика (а.с.19,20 т.1).
 
Відповідно до долученого до справи абонементу, діти сторін: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 відвідували басейн у закладі «Софія Спорт», за користування яким  було внесено платежі 24.02.2021, 19.02.2022, 13.10.2022 та 07.12.2022 на загальну суму 17 800 грн (а.с.99,100 т.1).
 
Отже, з урахуванням стану здоров`я дітей сторін та відповідних рекомендацій лікаря, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що відвідування дітьми  басейну, за що сплачено 17 800 грн, є додатковими витратами та не відносяться до основних витрат, які батьки несуть на утримання дитини за рахунок отриманих аліментів, оскільки останні викликані особливими обставинами - хворобами дітей.
 
З огляду на викладене,  висновки суду про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_2 половину вартості зазначених витрат, що становить 8900 грн, є законними й обґрунтованими.
 
Разом з тим, з висновками суду першої інстанції в іншій частині  задоволених  вимог  погодитися неможливо.
 
Відповідно до справи, 02.09.2022 позивачка уклала з ФОП ОСОБА_5 договір про надання освітніх послуг, предметом якого є надання виконавцем освітніх послуг з навчання хореографічної майстерності, й щомісячна вартість послуг для двох учнів становить 2 775 грн.
 
Згідно довідки, виданої ФОП ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 дійсно займаються у школі танців «GolDance» з 09.09.2022.
 
На підтвердження понесених витрат пов`язаних із зайняттям у школі танців за період з вересня 2022 року по вересень 2023 року, до справи долучено платіжні інструкції, у яких зазначено призначення платежу: танці ЖК Софія Клубний ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , на загальну суму 36 556 грн 25 коп (а.с. 44-65 т.1).
 
Крім того, позивачкою до справи долучено довідку, видану ФОП ОСОБА_5   від 31.03.2023року про те, що вартість дитячого літнього табору «GolDance Summer Camp»,  становить 13 950 грн, предоплата 1 000 грн, повний розрахунок 12 950 грн до 12 червня 20203 року.
 
Відповідно до інформації, яка міститься у довідці, виданій 31.07.2023 ФОП ОСОБА_5 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,  дійсно беруть участь у спортивно-оздоровчому дитячому таборі «GolDance Summer Camp 2023», який проходитиме в готелі « Садиба Казка », вул. Велика с.Виженка, Чернівецька обл. Мета проведення табору: створення умов для творчого, духовного і фізичного розвитку у вихованців школи танців, формування у дітей національної свідомості, пропаганда здорового способу життя, підготовка до нового танцювального сезону (а.с. 75, 76 т.1).
 
Верховний Суд України у справі №6-1489цс17 зазначив, що вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково.
 
Ураховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі.
 
Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини.
 
У цих випадках ідеться про фактично зазначені або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі.
 
Суд першої інстанції дійшов висновку, що вимоги позивачки про стягнення частини витрат, як додаткових та понесених нею на заняття дітей танцями в танцювальній школі, в розмірі 18 278 грн 12 коп та придбані путівки в танцювальний  літній табір, половина вартості яких 13 950 грн, є обґрунтованими з урахуванням   схильності дітей до танців та  їх успіхи в цьому, отримання нагород, зайняття призових місць на змаганнях, а у літньому таборі мала місце підготовка до нового танцювального сезону.
 
Проте відповідно до висновку Верховного Суду, викладеного у постанові від 30.01.2019 у справі № 205/4622/16-ц не відносяться до особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини на відвідування дитиною спортивної секції та дитячого гуртка, що в силу положень ч. 4 ст. 263 ЦПК України підлягало до врахування судом під час вирішення спору. 
 
Щодо путівки у танцювальний літній табір, то у справі відсутні докази обов`язкової потреби дітей у такому відпочинку, що викликані особливими обставинами в даному випадку, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з  батька.
 
Подібні висновки викладено Верховним Судом у постанові від 17.09.2919 у справі № 720/1110/17.
 
Відсутні у справі й належні та допустимі докази на підтвердження того, що  позивачка узгодила  виникнення та наявність таких витрат з відповідачем, тому такі витрати, понесені позивачкою на власний розсуд,  в силі вимог ст. 185 СК України не можуть вважатися   додатковими витратами.
 
Отже, витрати понесені позивачкою на утримання дітей, пов`язані із їх зайняттями у школі танців та у літньому таборі  не є додатковими та необхідними витратами, що викликані особливими обставинами, передбаченими ст. 185 СК України, тому вони є безпідставними та належними доказами не обґрунтовані.
 
Окрім цього, ухвалюючи рішення, районний суд визнав доведеним факт несення відповідачем у добровільному порядку витрат на утримання дітей, зарахувавши внесений ним платіж у лютому 2023 року в сумі 3500 грн, проте районний суд не врахував додатковий платіж на суму 50 000 грн, здійснений  ОСОБА_1 у жовтні 2022 року, у платіжній інструкції до якого хоча і зазначено  про подарунок дітям на день народження, проте було перераховано його на користь позивачки, як розпорядника коштів (а.с. 192 т.1).
 
Відповідно до долученого до справи договору дарування квартири видно, що  27.12.2019 ОСОБА_1 подарував на користь ОСОБА_2 квартиру АДРЕСА_1 (а.с. 197,198 т.1).
 
У справі відсутні докази на спростування тверджень відповідача про погіршення у 2023 році його матеріального стану та стану здоров`я у зв`язку з перенесеним операційним втручанням; що у своїй професійній діяльності як ФОП, відповідач   користується орендованим майном, за яке сплачує орендну плату, а також, не маючи  у власності житла, орендує квартиру.  
 
Також підлягає врахуванню і та обставина, що у 2023 році у зв`язку з створенням нової сім`ї сімейний стан відповідача змінився (а.с. 148-192 т.1).
 
Такими чином, з урахуванням положень сімейного законодавства та висновків Верховного Суду у подібних справах, позивачем не доведено, а судом під час вирішення спору в задоволеній частині вимог не враховано доведеність наявності особливих обставин, що вимагають виникнення додаткових витрат, 
 
За змістом частини першої статті 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права.
 
Частиною четвертою зазначеної статті передбачено, що суд застосовує при розгляді справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною радою України, та практику Європейського Суду з прав людини як джерело права.
 
Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.
 
Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
 
Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.
 
За змістом ст. 89 ЦІПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили.
 
Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
 
Таким чином, матеріалами справи не доведено законність вимог позову про стягнення з відповідача на користь ОСОБА_2 додаткових витрат, пов`язаних з  відвідуванням дітьми  школи танців та відпочинку в  літньому таборі, остільки понесені позивачкою у зв`язку з цим витрати не узгоджені з відповідачем, без урахування погіршення його стану та не викликані особливими обставинами,  які в силу положень ст. 185 СК  надавали підстави до стягнення їх половини з відповідача.
 
Відповідно до ст. 374 ЦПК України суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
 
Згідно положень ч. 4 ст. 376 ЦПК України підставами для скасування судового рішення повністю або частково та ухвалення нового рішення у відповідній частині або зміни судового рішення є порушення норм процесуального права або неправильне застосування норм матеріального права.
 
За таких обставин, рішення суду першої інстанції в частині задоволених позовних  вимог ОСОБА_2 про стягнення витрат на заняття танцями, в сумі 18 278 грн 12 коп та витрат на табір, в сумі 13 950 грн скасувати та ухвалити по справі в цій частині нове судове рішення про відмову у позові. У решті рішення суду першої інстанції підлягає залишенню без змін.
 
Перевіряючи доводи апеляційної скарги ОСОБА_2 про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, колегія суддів враховує наступне.
 
Згідно положень ст.137 ЦПК України  витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.
 
За правилами статей 12, 81 ЦПК України року кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.
 
Відповідно до частини дев`ятої статті 83 ЦПК України копії доказів, що подаються до суду, заздалегідь надсилаються або надаються особою, яка їх подає, іншим учасникам справи. Суд не бере до уваги відповідні докази у разі відсутності підтвердження надсилання (надання) їх копій іншим учасникам справи, крім випадку, якщо такі докази є у відповідного учасника справи або обсяг доказів є надмірним, або вони подані до суду в електронній формі, або є публічно доступними.
Доводи апеляційної скарги про неврахування судом долучених до заяви доказів направлення відповідних копій заяви на електронну пошту представника відповідача спростовуються змістом долученого до справи акту, складеного відповідальними працівниками  Таращанського районного суду Київської обл., відповідно до якого  при отриманні заяви на судові витрати по цивільній справі № 379/1344/23 про стягнення додаткових витрат на малолітніх дітей, що надійшла від ОСОБА_2 , не виявилося вказаних в додатку документів, а саме: підтвердження про направлення заяви з додатками відповідачу.
 
Отже, до справи не долучено доказів направлення копії матеріалів заяви відповідачу, у зв`язку з чим районний суд дійшов обґрунтованого висновку про повернення поданої ОСОБА_2 заяви без розгляду.
 
Встановивши порушення позивачкою установленого процесуальним законом порядку пред`явлення до відшкодування витрат на правничу допомогу, а саме: не направлення на адресу відповідача документів, які підтверджують понесені витрати на правничу допомогу, що позбавило відповідача можливості подати до суду клопотання про неспівмірність розміру таких витрат відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України, районний суд обґрунтовано повернув без розгляду клопотання позивачки про стягнення витрат на професійну правничу допомогу.
 
Наведене узгоджується із висновками, сформульованими Верховним Судом у постановах від 21 серпня 2019 року у справі № 922/2821/18, від 16 лютого 2021 року у справі № 910/14138/18, від 24 березня 2021 року у справі № 756/2399/18 та від 30 червня 2022 року у справі № 640/1175/20.
 
Отже, указане не спростовує висновки суду, оскільки позивачкою не дотримано установленого процесуальним законом порядку пред`явлення до відшкодування відповідних судових витрат.
 
Разом з тим, постановляючи оскаржувану ухвалу, районний суд помилково керувався ч. 2 ст.183 ЦПК України, якою передбачено порядок подання заяв скарг клопотань на стадії виконання судового рішення, в тому числі в процесі здійснення судового контролю  за виконанням судових рішень, в той час як  заявлене питання врегульовано вимогами ч. 9 ст. 83 ЦПК України.
 
Також на підставі п.1. ч.1 ст.183 ЦПК України суд виявив відсутніми докази реєстрації ОСОБА_2 електронного кабінету, в той час як положеннями ч. 5 ст.14 ЦПК України передбачено вичерпний перелік осіб, на яких покладається обов`язок реєстрації та використання електронних кабінетів, до яких позивачку, як фізичну особу не віднесено.
 
За таких обставин, мотиви, викладені судом в  ухвалі підлягають виправленню, проте з урахуванням того, що внаслідок прийнятого колегією суддів свого рішення результат по суті розгляду заяви не зміниться, оскаржувану ухвалу слід залишити без змін.
Керуючись ст. ст. 367, 374, 376, 382 ЦПК України, суд,-
П О С Т А Н О В И В :
 
Апеляційну скаргу адвоката Рашкової Валентини Володимирівни в інтересах ОСОБА_1 задовольнити частково.
 
Рішення Таращанського районного суду Київської області від 10 листопада 2023 року  в частині задоволених позовних вимог ОСОБА_2 про стягнення витрат на заняття танцями, в сумі 18 278 грн 12 коп та витрат на табір, в сумі 13 950 грн скасувати та ухвалити по справі в цій частині нове судове рішення про відмову в позові.
 
Урешті рішення суду першої інстанції залишити без змін.
 
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 залишити без задоволення.
 
Ухвалу Таращанського районного суду Київської області від 14 листопада 2023 року    залишити без змін.
 
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дня її прийняття та може бути оскаржена 
 
Суддя-доповідач:

Судді: