ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ  

09 травня 2024 року 	м.Суми	

Справа №591/3671/23 
Номер провадження 22-ц/816/364/24

Сумський апеляційний суд у складі колегії суддів: 
головуючого - Криворотенка В. І. (суддя-доповідач),
суддів -          Собини О. І. ,  Рунова В. Ю. 
сторони:
позивач – Товариство з обмеженою відповідальністю «Котельня північного промислового вузла»,
відповідачі: ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
розглянув в порядку письмового провадження апеляційну скаргу ОСОБА_4 на рішення Зарічного районного суду м. Суми від 19 жовтня 2023 року в складі судді Клименко А.Я., ухваленого у м. Суми,

                                                      в с т а н о в и в:

08 травня 2023 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Котельня північного промислового вузла» (далі – ТОВ «КППВ») звернулось з позовом до ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 44616,29 грн, з абонплати у розмірі 537,99 грн, а також 1477,26 грн 3 % річних та 3710,84 грн інфляційних нарахувань.
Позовні вимоги мотивовані тим, що заявник є виробником та виконавцем послуг з постачання теплової енергії для будинку по АДРЕСА_1 , у квартирі АДРЕСА_2 якого зареєстровані відповідачі. Співвласники вказаного багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин у встановлений законодавством строк, тому на підставі ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» з усіма співвласниками будинку автоматично укладено індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Позивач належним чином надавав відповідачам послуги з постачання теплової енергії, відповідачі споживали отримані послуги з централізованого опалення, поставки теплової енергії, проте не оплатили вартість послуг у повному обсязі, внаслідок чого утворився борг за період з листопада 2021 по лютий 2023 року з оплати послуг за постачання теплової енергії у сумі 16852,12 грн а також з абонплати у сумі 416,55 грн. Крім того, позивач 29 листопада 2021 року набув прав нового кредитора за договором відступлення права вимоги на суму 27764,17 грн по заборгованості відповідачів за постачання теплової енергії та абонплати на суму 121,44 грн. Відтак, загальний борг з централізованого опалення, поставки теплової енергії та абонплати складає 45154,28 грн. Також боржники зобов`язані сплатити 1477,26 грн 3% річних та 3710,84 грн інфляційних нарахувань.
Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 19 жовтня 2023 року позов ТОВ «КППВ» задоволено.
Стягнуто в солідарному порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ТОВ «КППВ» заборгованість за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 44616,29 грн, заборгованість з абонплати у розмірі 537,99 грн, 1477,26 грн 3 % річних та 3710,84 грн інфляційних нарахувань.
Стягнуто в дольовому порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь ТОВ «КППВ» витрати по сплаті судового збору в розмірі 2684 грн, тобто по 671 грн з кожного, а також 2500 грн в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, тобто по 625 грн з кожного.
В апеляційній скарзі ОСОБА_4 просить рішення суду скасувати та ухвалити нове судове рішення про стягнення боргу, 3% річних та інфляційних нарахувань з урахуванням строку позовної давності, тобто з 03 квітня 2017 року. Доводи апеляційної скарги зводяться до того, що до спірних правовідносин підлягають застосуванню наслідки спливу строку позовної давності, яка мала бути застосована судом з 02 квітня 2017 року.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
На підставі ч. 13 ст. 7, ч. 6 ст. 19, ст. 274, ч. 1 ст. 369 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без проведення судового засідання.
Перевіривши законність та обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги, колегія суддів апеляційного суду вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню.
Судом першої інстанції встановлено та підтверджується матеріалами справи, що рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради № 322 від 20 травня 2011 року ВАТ «Сумське МНВО ім. Фрунзе» визнано виробником та виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в межах території обслуговування згідно з додатком 1 (а.с. 24).
Рішенням Виконавчого комітету Сумської міської ради №322 від 18 червня 2019 «Про визначення виробників та виконавців послуг з централізованого палення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення в м. Суми» виробниками та виконавцями комунальних послуг з постачання теплової енергії та гарячої води визначено: ПАТ «Сумське НВО» і ТОВ «Сумитеплоенерго», в межах відповідних територій обслуговування (а.с. 25).
Рішеннями Виконавчого комітету Сумської міської ради № 426 від 23 липня 2019 року, № 436 від 18 серпня 2020 року затверджені тарифи за надані АТ «Сумське НВО» послуги (а.с. 26-28).
Згідно з Договорами про відступлення права вимоги №108/2100069 від 29 листопада 2021 року, №8/2100036 від 29 листопада 2021 року, АТ «Сумське НВО» відступило на користь АТ «СМНВО-Інжиніринг», а «СМНВО-Інжиніринг» відступило на користь ТОВ «КППВ» право вимоги по оплаті фізичними особами, що проживають у м. Суми, заборгованості за послуги централізованого опалення та постачання теплової енергії, надані АТ «Сумське НВО» (а.с. 38-45).
Рішенням виконавчого комітету Сумської міської ради № 627 від 20 жовтня 2021 року ТОВ «КППВ» визначено виробником та виконавцем послуг з постачання теплової енергії в межах території обслуговування, визначеної додатком № 1 до даного рішення, у тому числі, для будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (а.с. 33).
Відповідно до рішення Виконавчого комітету Сумської міської ради, позивач надає послуги з постачання теплової енергії для квартири за адресою: АДРЕСА_3 .
ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 зареєстровані у квартирі АДРЕСА_4 (а.с. 22, 64-65, 67-68).
Відповідно до Додатку №1 до Договорів про відступлення права вимоги №108/2100069 від 29 листопада 2021 року, №8/2100036 від 29 листопада 2021 року, ТОВ «КППВ» набуло право вимоги по оплаті заборгованості за послуги з централізованого опалення та постачання теплової енергії по особовому рахунку за адресою: АДРЕСА_3 , на суму 27764,17 грн та абонплати на суму 121,44 грн.
За період з листопада 2021 року по лютий 2023 року заборгованість за надані послуги з постачання теплової енергії збільшилась ще на 16852,12 грн, а борг по абонплаті зріс ще на 416,55 грн.
Загальна сума заборгованості за послуги з постачання теплової енергії склала 44616,29 грн (27764,17 грн + 16852,12 грн), а борг по абонплати склав 537,99 грн (121,44 грн + 416,55 грн).
Доказів погашення боргу повністю або частково матеріали справи не містять.
Також матеріали справи не містять доказів відключення квартири АДРЕСА_4 у встановленому законом порядку від системи централізованого теплопостачання.
У зв`язку із простроченням сплати послуг з централізованого опалення та постачання теплової енергії позивачем нараховані інфляційні втрати за час прострочення оплати заборгованості за період з листопада 2018 року по лютий 2022 року в розмірі 3710,84 грн та 3% річних від простроченої суми у розмірі 1477,26 грн.
Також судом встановлено, що згідно наданих позивачем довідок про заборгованість (а.с. 19-21) за період з листопада 2013 року по квітень 2021 року позивачем були надані послуги з централізованого опалення на суму 57186,87 грн, а відповідачами сплачено 29422,70 грн.
Вирішуючи спір, суд першої інстанції встановив, що від відповідачів періодично надходили кошти на оплату за надані послуги, що свідчить про визнання ними свого боргу та визнання обов`язку по сплаті за комунальні послуги, що у відповідності до ст. 264 ЦК України призвело до переривання строку позовної давності. Також судом ураховані вимоги Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», тобто що на строк дії карантину продовжувався строк позовної давності з 12 березня 2020 року до 30 червня 2023 року. Не встановивши порушення позивачем строків позовної давності, місцевий суд позов задовольнив у повному обсязі.
Колегія суддів погоджується з висновками місцевого суду щодо стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 44616,29 грн, 1477,26 грн 3 % річних та 3710,84 грн інфляційних нарахувань.
Згідно з п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом.
Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами.
Згідно зі ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг.
Відповідно до ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію.
Згідно з п. 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №630 від 21.07.2005, розрахунковим періодом для оплати комунальних послуг є календарний місяць. Плата за послуги вносить не пізніше 20-го числа місяця, що настає за розрахунковим.
Відповідно до п. 37 Правил надання послуг з постачання теплової енергії і типових договорів про надання послуги з постачання теплової енергії, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №830 від 21.08.2019, визначено розрахунковим періодом для оплати спожитої послуги є календарний місяць. Оплата послуги здійснюється не пізніше останнього дня місяця, що настає за розрахунковим періодом, якщо інший порядок та строки не визначені договором.
Статтею 360 ЦК України передбачено, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном.
Відповідно до ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.
Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (ч. 4 ст. 544 ЦК України).
Аналіз наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги - регрес).
Якщо хтось із співвласників відмовляється брати участь у витратах, інші співвласники можуть здійснити їх самостійно і вимагати від цього співвласника відшкодування понесених витрат у судовому порядку або ж безпосередньо звернутись до суду з позовом про примусове стягнення з співвласника, який відмовився нести тягар утримання спільного майна, коштів для цієї мети.
Заявниця апеляційної скарги не спростовує факт існування боргу за надані послуги теплопостачання, а також абонплати за весь спірний період, а заборгованість у розмірі 39884,83 грн визнає. Також відповідачка визнає, що остання сплата за спожиті послуги відбулась 18 травня 2018 року, тобто після цієї дати борг накопичувався. Остання сплата абонплати відбулась ще у серпні 2014 року.
Отже, фактично, заявлена сума боргу за послуги теплопостачання та абонплати є доведеною та не спростованою.
Крім того, згідно зі ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом.
За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові.
Споживач здійснює оплату житлово-комунальних послуг щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору (частина перша статті 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»).
Розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк (пункт 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 (у редакції чинній на час виникнення спірних правовідносин).
З огляду на те, що відповідачі прострочили виконання грошового зобов`язання щодо сплати наданих послуг, вони на вимогу позивача повинні сплатити інфляційні втрати та 3% річних від простроченої суми.
Як зазначалось вище, в апеляційній скарзі відповідачка не спростувала заявлену позивачем суму боргу за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 44616,29 грн.
Нараховані позивачем 3% річних з листопада 2018 року по лютий 2022 року відповідно до заявленого позивачем та дослідженого судом розрахунку становлять 1477,26 грн, які розраховані за формулою: 3% річних від суми боргу за місячним платежем = сума боргу за один щомісячний платіж * 3 : 100 : кількість днів у році, коли мало місце прострочення * кількість днів прострочення цього щомісячного платежу у відповідному році.
Крім того, індекс інфляції розраховується не на кожну дату місяця, а в середньому на місяць, то якщо сума боргу сплачується до 20 числа місяця включно, розрахунок інфляційних втрат починається з наступного за цим місяцем і здійснюється шляхом множення суми заборгованості на момент її виникнення на сукупний індекс інфляції за період прострочення платежу. Таким чином, інфляційні втрати за прострочення оплати за послуги з теплопостачання за період з листопада 2018 року по лютий 2022 року становлять 3710,84 грн.
3% річних та інфляційні втрати позивачем нараховано на основну суму боргу за надані послуги теплопостачання, тобто без урахування боргу по абонплаті.
Погоджується колегія суддів також і з висновками місцевого суду про те, що вимоги про стягнення з відповідачів заборгованості за послуги з постачання теплової енергії у розмірі 44616,29 грн, 1477,26 грн 3 % річних та 3710,84 грн інфляційних нарахувань заявлені у межах строку позовної давності.
Відповідно до положень ст. 264 ЦК України перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Позовна давність переривається у разі пред`явлення особою позову до одного із кількох боржників, а також якщо предметом позову є лише частина вимоги, право на яку має позивач. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується.
Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України, спрямованих на забезпечення додаткових соціальних та економічних гарантій у зв`язку з поширенням коронавірусної хвороби (COVID-19)», що набрав чинності з 02 квітня 2020 року, Прикінцеві та перехідні положення ЦК України доповнено пунктом 12 такого змісту, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтями 257, 258, 362, 559, 681, 728, 786, 1293 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину.
Карантин на території України діяв з 12 березня 2020 року до 30 червня 2023 року.
З розрахунків заборгованості вбачається, що востаннє за послуги з постачання теплової енергії було сплачено у травні 2018 року, а позов подано до суду 08 травня 2023 року.
Ураховуючи період дії карантину (з 12 березня 2020 року до 30 червня 2023 року) позивачем не пропущено строк позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості за послуги з постачання теплової енергії, 3 % річних та інфляційних нарахувань.
Водночас, суд першої інстанції не врахував, що вимоги про стягнення боргу з абонплати у розмірі 121,44 грн заявлені з пропуском трирічного строку позовної давності, оскільки за період з вересня 2014 року по жовтень 2021 року відповідачами не здійснювалась сплата боргу з абонплати, а тому позивачем відносно вимоги про стягнення вказаної частини боргу пропущений трирічний строк позовної давності.
З урахуванням викладеного вище на підставі п. 1, п. 4 ч. 1 ст. 376 ЦПК України рішення суду першої інстанції в частині задоволених вимог про стягнення боргу з абонплати у розмірі 121,44 грн підлягає скасуванню з ухваленням нового судового рішення про відмову у задоволенні вказаних вимог через пропуск позивачем трирічного строку позовної давності.
Рішення суду в частині розподілу судових витрат на підставі ст. 141 ЦПК України підлягає зміні.
Оскільки позов задовольняється на 99%, тому з відповідачів у дольовому порядку на користь позивача підлягає компенсації 2657,16 грн, тобто по 664,29 грн за подання позову. Витрати за надану позивачу правничу допомогу також підлягають зменшенню з 2500 грн до 2475 грн, тобто по 618,75 грн. За подання апеляційної скарги відповідачці за рахунок позивача слід компенсувати 40,26 грн.
Відповідно до ч. 6 ст. 19, п. 2 ч. 3 ст. 389 ЦПК України судове рішення у даній справі, як малозначній, не підлягає касаційному оскарженню.
Керуючись статтями 367, 374, 375, 382-384 ЦПК України, апеляційний суд, -

                                                         п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу ОСОБА_4 задовольнити частково.
Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 19 жовтня 2023 року в частині вирішених вимог про солідарне стягнення з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Котельня північного промислового вузла» боргу з абонплати у розмірі 121,44 грн скасувати та ухвалити нове судове рішення про відмову у задоволенні вказаної вимоги, зменшивши загальну суму стягнутої заборгованості з абонплати з 537 грн 99 коп. до 416 грн 55 коп.
Рішення Зарічного районного суду м. Суми від 19 жовтня 2023 року в частині розподілу судових витрат змінити, зменшивши стягнуті в дольовому порядку з ОСОБА_1 , ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Котельня північного промислового вузла» витрати по сплаті судового збору з 2684 грн до 2657 грн 16 коп., тобто стягненню підлягає по 664 грн 29 коп. судового збору з кожного з відповідачів, а також витрати на професійну правничу допомогу з 2500 грн до 2475 грн, тобто стягненню підлягає по 618 грн 75 коп. витрат з кожного з відповідачів.
В іншій частині рішення суду залишити без змін.
Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Котельня північного промислового вузла» на користь ОСОБА_4 40 грн 26 коп. судового збору за подання апеляційної скарги.
Постанова набирає законної сили з дня її прийняття і касаційному оскарженню не підлягає. 

Головуючий -  	В. І. Криворотенко	

Судді:                                                                                        О. І. Собина 

                                                                                                   В. Ю. Рунов