ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 545/2631/16-ц  Номер провадження 22-ц/814/1715/24	Головуючий у 1-й інстанції  Потетій А.Г.  Доповідач ап. інст. Пилипчук Л. І.	

П О С Т А Н О В А
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
21 травня 2024 року 	м. Полтава	

Полтавський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду цивільних справ:
головуючий суддя Пилипчук Л.І.,
судді Дряниця Ю.В., Чумак О.В.,
секретар Стеценко В.С.,
з участю представника заявника ОСОБА_1 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні у місті Полтаві цивільну справу за апеляційною скаргою  ОСОБА_2 , поданою в його інтересах представником за довіреністю ОСОБА_1 , 
на ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 18 січня 2024 року, постановлену суддею Потетій А.Г.,
у справі за заявою ОСОБА_2 про відстрочення виконання рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 21 березня 2017 року,

в с т а н о в и в:
08.12.2023 ОСОБА_2 звернувся в суд із указаною заявою, у якій просить відстрочити на один рік виконання рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 21.03.2017 про стягнення з нього на користь ОСОБА_3 матеріальних збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди у розмірі 471 031,00 грн. 
В обґрунтування вимог заяви зазначає, що наразі ним оскаржуються в касаційному порядку ухвала Полтавського районного суду Полтавської області від 03.05.2023 та постанова Полтавського апеляційного суду від 25.10.2023, якою таку ухвалу залишено без змін, про видачу дубліката виконавчого листа. Усупереч викладеному стягувачем такий виконавчий документ пред`явлено до примусового виконання, у межах якого постановою приватного виконавця від 23.11.2023 зупинено вчинення виконавчих дій, а 30.11.2023 - повернуто виконавчий лист стягувачу. Припускаючи реальну можливість вжиття стягувачем незаконних дій, спрямованих на відчуження належного йому майна, що раніше вже мало місце у вигляді арешту банківських рахунків та житла із виставленням його на реалізацію через електронні торги СЕТАМ, просить захистити інтереси його та його сім`ї, єдиним годувальником якої він є. Як на підставу відстрочення виконання судового рішення указує на те, що 18.03.2022 він був призваний до служби НГУ на підставі Указу Президента України №69/2022 від 24.02.2022, на посаду кулеметника, в ході виконання бойових завдань отримав травму та за станом здоров`я пройшов комісію ВЛК та направлений на комісію МСЕК для визначення втрати працездатності. 
Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 18.01.2024 відмовлено у задоволенні заяви ОСОБА_2 про відстрочення виконання рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 21.03.2017.
Ухвала районного суду вмотивована тим, що заявник не довів належними та допустимими доказами наявність обставин, які мають характер особливих або виняткових та які б давали підстави для відстрочки виконання рішення суду відповідно до статті 435 ЦПК України.
Заявник, в інтересах якого діє представник за довіреністю Хлинцева Н.О., не погодився із ухвалою районного суду та подав апеляційну скаргу. Посилаючись на невідповідність висновків суду обставинам справи, неправильне застосування норм матеріального та процесуального права, просить ухвалу скасувати та постановити нове рішення про задоволення заяви. 
Зазначає, що при постановленні оскаржуваної ухвали районний суд обмежив його процесуальне право бути почутим, оскільки працівник суду примусив його представника написати заяву про розгляд справи без його участі. При цьому, районний суд не сприяв заявнику в реалізації належних йому процесуальних прав щодо надання доказів тим, самим виявивши свою прихильність до ОСОБА_3 , що свідчить про упередженість судді, зокрема в контексті того, що на дії судді ОСОБА_4 заявник подавав скаргу до ВРП України.
Наголошує, що обставиною, яка істотно вплинула на виконання ним судового рішення стало повномасштабне вторгнення російської федерації на територію України та його призов на військову службу до НГУ, тоді як отриману заробітну плату він витрачає на обмундирування, лікування та утримання малолітньої дитини, що у розумінні статті 435 ЦПК України є підставою для відстрочки виконання судового рішення. 
Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 26.04.2024 відкрито апеляційне провадження у вказаній справі; у справі закінчено підготовчі дії та призначено її до судового розгляду із повідомленням учасників справи, про що постановлена ухвала апеляційного суду від 09.05.2024.
Відзив на апеляційну скаргу не надходив.
У суді апеляційної інстанції представник заявника доводи апеляційної скарги підтримала, наполягаючи на її задоволенні.
Інші учасники судового процесу в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про день та час розгляду справи, що з огляду на положення ч.2 ст.372 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи за їх відсутності. 
Вивчивши матеріали справи, заслухавши пояснення представника заявника та перевіривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд приходить до таких висновків.
Судом установлено та підтверджується матеріалами справи, що заочним рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 21.03.2017 (справа №545/2631/16-ц) позовну заяву ОСОБА_3 до ОСОБА_2 про стягнення матеріальних збитків, завданих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди - задоволено; стягнуто з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 471 031,06 грн. матеріальної шкоди та судовий збір у розмірі 4 710,31 грн./а.с.10-11/
Постановою старшого державного виконавця Шевченківського ВДВС у м.Полтаві Коваленко О.С. від 28.05.2019 ВП №59227185 відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого листа №545/2631/16-ц./а.с.18-19/
Постановами старшого державного виконавця від 29.12.2021 ВП №59227185 виконавчі листи №545/2631/16-ц, видані 05.09.2017 Полтавським районним судом Полтавської області про стягнення боргу в розмірі 471 031,00 грн. та судового збору 4710,31 грн. повернуто стягувачу./а.с.16,17/
Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 03.05.2023 (справа №545/2631/16-ц) задоволено заяву ОСОБА_3 та видано дублікат виконавчого листа №545/2631/16-ц, провадження №2/545/61/17 відповідно до заочного рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 21.03.2017 в частині стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 матеріальну шкоду у розмірі 471 031,06 грн./а.с.12/
Постановою Полтавського апеляційного суду від 25.10.2023 (справа №545/2631/16-ц) апеляційну скаргу представника ОСОБА_2 - ОСОБА_1 - залишено без задоволення; ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 03.05.2023 - залишено без змін./а.с.13-15/
Постановою приватного виконавця виконавчого округу Полтавської області Лукмасло Т.Ю. від 30.11.2023 виконавчий лист №545/2631/16-ц, виданий 17.11.2023 Полтавським районним судом Полтавської області про стягнення з ОСОБА_2 на користь ОСОБА_3 471 031,00 грн. матеріальної шкоди, повернуто стягувачу./а.с.24/
Згідно із довідкою командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 23.11.2023 №814, солдат ОСОБА_2 призваний на військову службу за призовом під час мобілізації на особливий період відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022 з 18.03.2022 по теперішній час./а.с.26/
Солдат ОСОБА_2 в період з 26.08.2022 по 21.09.2022; з 22.09.2022 по 20.10.2022; з 28.10.22 по 05.12.2022; з 12.12.2022 по 26.12.2022; з 26.12.2022 по 26.01.2023 безпосередньо брав участь у здійсненні заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії російської федерації, забезпеченні їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів смт.Золочів Харківської області, ОУВ «Харків» Харківської області, ОТУ « ІНФОРМАЦІЯ_1 » Донецької області, що підтверджується довідкою командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України від 06.03.2023 №527./а.с.28/
Відмовляючи у задоволенні вимог заяви, районний суд виходив із того, що заявником не надано жодного доказу його скрутного матеріального становища, а також неможливості виконання судового рішення. Доказів на підтвердження перебування на утриманні заявника малолітньої дитини, ним не надано, а сама її наявність не є безумовною та беззаперечною обставиною для відстрочки виконання судового рішення.
Апеляційний суд з таким висновком районного суду в повній мірі погодитися не може з таких підстав. 
       Відповідно до частин першої, третьої та четвертої статті 435 ЦПК України за заявою сторони суд, який розглядав справу як суд першої інстанції, може відстрочити або розстрочити виконання рішення, а за заявою стягувача чи виконавця, у випадках, встановлених законом, встановити чи змінити спосіб або порядок його виконання.
       Підставою для встановлення або зміни способу або порядку виконання, відстрочення або розстрочення виконання судового рішення є обставини, що істотно ускладнюють виконання рішення або роблять його неможливим.
       Вирішуючи питання про відстрочення чи розстрочення виконання судового рішення, суд також враховує: 1) ступінь вини відповідача у виникненні спору; 2) щодо фізичної особи, тяжке захворювання її самої чи членів її сім`ї, її матеріальний стан; 3) стихійне лихо, інші надзвичайні події тощо.
       За висновками Конституційного Суду України, викладеними в рішенні від 26.06.2013 №5-пр/2013 у справі №1-7/2013, розстрочка (відстрочка) виконання рішення має базуватися на принципах співмірності і пропорційності з метою забезпечення балансу прав і законних інтересів стягувача і боржника.
       Розстрочка та відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення такого рішення, ухвали, постанови (ч.5 ст.435 ЦПК України).
       За практикою Європейського Суду з прав людини в окремих справах проти України встановлено, що короткі затримки, менші ніж один рік, не вважаються настільки надмірними, щоб піднімати питання про порушення п.1 ст.6 Конвенції («Корнілов та інші проти України», заява №36575/02, ухвала від 07.10.2003; тривалість виконання - вісім місяців). І навіть, два роки та сім місяців, не визнавались надмірними і не розглядалися, як такі, що суперечить вимогам розумного строку, передбаченого ст.6 Конвенції. Отже, для з`ясування обставин чи є період виконання рішення надмірно тривалим, варто звернути увагу на особливі обставини кожної справи.
       Наведені норми права, суд першої інстанції неправильно застосував, залишивши поза увагою, що заявник пов`язує підстави відстрочення виконання судового рішення не тільки із його матеріальним становищем та перебуванням на утриманні малолітньої дитини, але і з повномасштабним вторгненням російської федерації на територію України та його призов на військову службу під час мобілізації на особливий період відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022 з 18.03.2022 по теперішній час. 
       При цьому, положення статті 435 ЦПК України визначають самостійною підставою для відстрочки виконання судового рішення наявність надзвичайних подій, до яких належить і запровадження військового стану та призов боржника на військову службу під час мобілізації на особливий період. Проте відстрочення виконання судового рішення не може перевищувати одного року з дня ухвалення судового рішення, а саме, 21.03.2017, а тому станом на грудень 2023 року, дати звернення в суд із заявою, відсутніми є підстави для її задоволення.
В частині порушення норм процесуального права, а саме, примушування представника заявника написати заяву про розгляд справи без його участі та упередженості судді, доводи апеляційної скарги не знайшли свого підтвердження, оскільки не ґрунтуються на доказах. 
Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, №4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року), (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року).
За таких обставин апеляційний суд приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, тоді як ухвалу районного суду слід змінити, виклавши підстави відмови у задоволенні заяви в редакції мотивувальної частини цієї постанови. 
Керуючись ст.ст. 367, 368, 374, 376, 381-384, 389-391 ЦПК України, апеляційний суд

п о с та н о в и в:
Апеляційну скаргу ОСОБА_2 , подану в його інтересах представником за довіреністю ОСОБА_1 , - задовольнити частково.
Ухвалу Полтавського районного суду Полтавської області від 18 січня 2024 року – змінити, виклавши підстави відмови у задоволенні заяви  ОСОБА_2 про відстрочення виконання рішення Полтавського районного суду Полтавської області від 21 березня 2017 рокув редакції мотивувальної частини цієї постанови.
Постанова набирає законної сили з дня прийняття і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.
Повний текст постанови складено 22.05.2024.

Головуючий суддя                                                                 Л.І. Пилипчук

Судді                                                                                 Ю.В. Дряниця

                                                                               О.В. Чумак