Справа №591/9175/23 	Головуючий у суді 1-ї інстанції - Янголь Є. В.	
Номер провадження 33/816/344/24 	Суддя-доповідач Філонова Ю. О. 	
Категорія  130 КУпАП  	  	

ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 травня 2024 року суддя Сумського апеляційного суду Філонова Ю. О. ,з участю особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 , розглянувши у залі суду в місті Суми справу про адміністративне правопорушення за клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційною скаргою особи, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на постанову Зарічного районного суду м. Суми від 02 листопада 2023 року, якою 
ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , зі слів не працюючого,

визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік.

Постановлено стягнути з ОСОБА_1 судовий збір на користь держави в розмірі 536 грн. 80 коп. 

В С Т А Н О В И В:

Постановою судді Зарічного районного суду м. Суми від 02 листопада 2023 року ОСОБА_1 був притягнутий до адміністративної відповідальності з накладенням адміністративного стягнення у виді штрафу в розмірі 17000 грн. з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік за те, що 06 жовтня 2023 року, о 21 год.38 хв., у м.Суми, по вул. Харківська в районі буд.58, керував транспортним засобом AUDIA 6, д.н.з. НОМЕР_1 , з ознаками алкогольного сп`яніння, а саме запах алкоголю з порожнини рота, млява мова, хитка хода. Від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння у встановленому законодавством порядку, а саме на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора DragerAlcotestта в закладі охорони здоров`я категорично відмовився, що зафіксовано на нагрудну бодікамеру, чим порушив п. 2.5 ПДР та вчинив правопорушення, передбаченеч. 1 ст. 130 КУпАП.

Не погодившись з вказаним судовим рішенням особа, що притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 звернувся до апеляційного суду з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційною скаргою.
В обґрунтування пропуску строку, ОСОБА_1 посилається на те, що копію постанови Зарічного районного суду м.Суми він отримав 14 листопада 2023 року, а 17 листопада 2023 року звернувся до Сумського апеляційного суду з апеляційною скаргою, яка була йому повернута у зв`язку з тим, що подана не через суд першої інстанції.
Вважає, що строк на подання апеляційної скарги підлягає поновленню, як такий, що пропущений з поважних причин.
В обґрунтування доводів апеляційної скарги, апелянт вказує на незаконність прийнятого суддею суду першої інстанції рішення, просить постанову Зарічного районного суду м. Суми від 02 листопада 2023 року – скасувати,  прийняти нове рішення, яким провадження у даній справі закрити.
Свої вимоги ОСОБА_1 мотивує тим, що наявним у матеріалах справи відеозаписом підтверджується те, що він працівникам поліції повідомляв, що транспортним засобом не керував і наполягав на цьому, однак, останні все ж таки запропонували йому пройти огляд на стан сп`яніння, від чого він відмовився, оскільки водієм не був, проте, протокол за ч. 1 ст. 130 КУпАП відносно нього все ж таки був складений, і як він вважає, неправомірно.
З врахуванням того, що на вказані обставини суддя суду першої уваги не звернув, вважати прийняту поставу законною та обґрунтованою підстави відсутні. 

Заслухавши доповідь головуючого судді щодо змісту оскаржуваного судового рішення, доводів клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження та апеляційної скарги, особу, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 на їх підтримку, перевіривши матеріали даної справи, апеляційний суд дійшов наступних висновків.

Так, положеннями ч. 1 ст. 268 КУпАП передбачено, що справа про адміністративне правопорушення розглядається в присутності особи, яка притягається до адміністративної відповідальності. Під час відсутності цієї особи справу може бути розглянуто лише у випадках, коли є дані про своєчасне її сповіщення про місце і час розгляду справи і якщо від неї не надійшло клопотання про відкладення розгляду справи. 
Частиною 1 ст. 277-2 КУпАП передбачено, що повістка особі, яка притягається до адміністративної відповідальності, вручається не пізніш як за три доби до дня розгляду справи в суді, в якій зазначається дата і місце розгляду справи, а згідно п. 2 і п. 3 ст. 278 цього Кодексу суддя при підготовці до розгляду справи вирішує, крім іншого, такі питання: чи правильно складено протокол та інші матеріали справи та чи сповіщено осіб, які беруть участь у розгляді справи, про час і місце її розгляду.
Відповідно ч. 1 ст. 285 КУпАП, постанова у справі оголошується негайно після закінчення розгляду справи і копія цієї постанови протягом трьох днів вручається або висилається особі, щодо якої її винесено.
Положеннями ч. 2 ст. 294 КУпАП передбачено, що постанова судді у справі про адміністративне правопорушення може бути оскаржена протягом десяти днів з дня винесення постанови особою, яку притягнуто до адміністративної відповідальності, її законним представником, захисником, потерпілим, його представником. Апеляційна скарга, подана після закінчення цього строку, повертається апеляційним судом особі, яка її подала, якщо вона не заявляє клопотання про поновлення цього строку, а також якщо у поновленні строку відмовлено.
Апеляційний суд вважає, що за зазначених обставин, строк для звернення з апеляційною скаргою на вищевказане судове рішення ОСОБА_1 був пропущений з поважних причин, а тому, підлягає поновленню.

Що стосується доводів апелянта про недоведеність наявності у його діях складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, то апеляційний суд зазначає наступне.
У відповідності до ст. 245 КУпАП, завданнями провадження в справах про адміністративні правопорушення є: своєчасне, всебічне, повне і об`єктивне з`ясування обставин кожної справи, вирішення її в точній відповідності з законом.
Обґрунтованість судового рішення означає відповідність висновків судді у постанові фактичним обставинам, які підлягають доказуванню у справі, і винесення обґрунтованої постанови є результатом пізнання суддею цих обставин, які в обов`язковому порядку повинні бути підтверджені доказами (ч.1 ст.251, ст.280 КУпАП). При цьому суддя при розгляді справи зобов`язаний з`ясувати: чи було вчинено правопорушення, чи винна дана особа в його вчиненні, чи підлягає вона відповідальності, чи є обставини, що пом`якшують і обтяжують відповідальність тощо, а також з`ясувати інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи (ст. 280 КУпАП). 
Так, зі змісту оскаржуваної постанови вбачається, що в судовому засіданні ОСОБА_1 свою вину заперечував та пояснював, що автомобілем не керував, за кермом перебувала ОСОБА_2 , а він перебував на місці пасажира.
Разом з тим суд першої інстанції належним чином не перевірив такі доводи ОСОБА_1 і дійшов висновку що ОСОБА_1 пересідає з місця водія на місце пасажира, а свідок навпаки, а також тривалий час не відчиняють двері і працівник поліції робить зауваження з цього приводу.
Тому з врахуванням протоколу про адміністративне правопорушення від 06 жовтня 2023 року, акту огляду на стан алкогольного сп`яніння з використанням спеціальних технічних засобів, суддею і була встановлена винуватість ОСОБА_1 у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП - за відмову останнього, як водія, від проходження огляду на стан алкогольного сп`яніння, у встановленому законодавством порядку, як на місці зупинки транспортного засобу за допомогою газоаналізатора DragerAlcotest,так і узакладі охорони здоров`я.
Однак, апеляційний суд з такими висновками судді суду першої інстанції погодитись не може, та вважає, що в даному випадку при розгляді вказаної справи, не було дотримано вищезазначених вимог закону щодо повного та об`єктивного з`ясування обставин та вирішення її в точній відповідності з законом, з врахуванням наступного.
Так, відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього ружу України, водій, з метою встановлення стану сп`яніння, повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд, процедура якого закріплена у ст. 266 КУпАП, розділах І-ІІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», затвердженої спільним наказом Міністерство внутрішніх справ України Міністерство охорони здоров`я України від 09 листопада 2015 року №1452/735 та «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду», затвердженого постановою КМУ №1103 від 17 грудня 2008 року.
Відповідно п. 12 розділу ІІ «Інструкції про порядок виявлення у водіїв транспортних засобів ознак алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», у разі наявності підстав вважати, що водій т/з перебуває у стані алкогольного сп`яніння, згідно з ознаками, визначеними в п. 3 розділу I цієї Інструкції, така особа підлягає огляду на відповідний стан сп`яніння.
Положеннями п. 5 «Порядку направлення водіїв транспортних засобів для проведення огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, і проведення такого огляду» передбачено, що підтвердження стану сп`яніння в результаті огляду та згода водія  транспортного засобу з результатами такого огляду є підставою для його притягнення, згідно із законом, до відповідальності. 
При цьому, п. 6 зазначеного Порядку встановлено, що водій транспортного засобу, що відмовився від проведення огляду на місці зупинки транспортного засобу або висловив незгоду з  його результатами,  направляється поліцейським для проведення огляду до відповідного закладу охорони здоров`я. 
Так, з протоколу серії ААД №619123 від 06 жовтня 2023 року вбачається, що ОСОБА_1 інкримінується порушення вимог п.2.5 Правил дорожнього руху, за що відповідальність передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП.
У свою чергу, ч. 1 ст. 130 КУпАП встановлено адміністративну відповідальність за керування транспортними засобами особами в стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують їх увагу та швидкість реакції, а також передача керування транспортним засобом особі, яка перебуває в стані такого сп`яніння чи під впливом таких лікарських препаратів, а так само відмова особи, яка керує транспортним засобом, від проходження відповідно до встановленого порядку огляду на стан алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.
Суб`єктданого адміністративного правопорушення спеціальний –це водій транспортного засобу, або інша особа, яка керувала транспортним засобом.
З метою перевірки обґрунтованості доводів апелянта про те, що водієм він не був і транспортним засобом не керував, як в порядку підготовки даної справи до апеляційного розгляду, так і у судовому засіданні, апеляційним судом було проглянуто відеозапис, долучений до протоколу про адміністративне правопорушення.
З відеозапису вбачається, що дійсно, працівниками поліції було зупинено  автомобільAUDIA 6, д.н.з. НОМЕР_1 . Особи, які перебували у салоні автомобіля, дійсно, довгий час не відчиняли двері, при тому, що поліцейський про це їх просив. Коли двері все ж таки були відчинені, з водійського сидіння вийшла дівчина, а чоловік залишався на пасажирському сидінні поруч з водійським. При цьому, працівник поліції весь час повторював, що їм було видно, які водій та пасажир помінялися місцями, а тому, з врахуванням вказаного, саме чоловіка поліцейський вважав водієм даного транспортного засобу, яким, як було встановлено, виявився ОСОБА_1 , та якому і було, в подальшому, запропоновано пройти огляд на стан алкогольного сп`яніння за підозри, що він у такому стані перебуває. 
При цьому, коли працівники поліції вимагали у ОСОБА_1 надати документи, останній, з самого початку говорив про те, що не керував автомобілем, а тому, його документи перевіряти не потрібно, а їм потрібні документи водія, а саме, дівчини, які він називав ОСОБА_3 . Паралельно, ОСОБА_1 запитував у поліцейських, що стало причиною для зупинки їх автомобіля, на що отримав відповідь, що у них не горіли «задні стопи», і продовжували наполягати на тому, щоб саме ОСОБА_1 надав посвідчення водія з посиланням на те, що було зафіксовано як він з місця водія пересаджується на сидіння пасажира.
ОСОБА_1 відмовився категорично, з посиланням на те, що транспортним засобом не керував, однак, саме йому, все ж таки, поліцейські запропонували пройти огляд на стан сп`яніння, від чого, також категорично, останній відмовився. 
При цьому, під час неодноразового перегляду даного відеодоказу, апеляційним судом не було беззаперечно встановлено, що транспортним засобом керував саме ОСОБА_1 , і також на ньому відсутні обставини того, що останній пересідає з місця водія на пасажирське місце, в чому його звинувачували працівники поліції.
Вказані обставини залишились поза увагою судді суду першої інстанції, і доводи апелянта про помилковість висновку щодо доведеності його винуватості у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, знайшли своє підтвердження під час апеляційного перегляду, а тому, встановивши їх, апеляційний суд зазначає наступне.
Так, у свої рішеннях ЄСПЛ неодноразово вказував на те, суд вправі обґрунтовувати свої висновки лише доказами, що випливають зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Коробов проти України» № 39598/03 від 21 липня 2011 року), тобто таких, що не залишать місце сумнівам, оскільки наявність останніх не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» ( Irelandv.theUnitedKingdom ), п. 161, Series A заява №25).
Крім того, у справі «Barbera, MesseguandJabardo v. Spain» від 06 грудня 1998 року, Європейський суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає серед іншого, щоб виконуючи свої обов`язки, судді не починали розгляд справи з упередженої думки, щоб особа скоїла правопорушення, яке ставиться їй в провину; всі сумніви, щодо її винуватості повинні тлумачитися на користь цієї особи.
За встановлених під час апеляційного розгляду обставин, з врахуванням практики ЄСПЛ, апеляційний суд дійшов висновку, що «поза розумним сумнівом» не доведено, що ОСОБА_1 керував транспортним засобом, оскільки належні та допустимі докази на підтвердження цього, матеріали даної справи не містять. 
У зв`язку з зазначеним, вважати, що ОСОБА_1 є суб`єктом адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, підстави відсутні, що свідчить про безпідставність складання відносно останнього працівниками поліції як протоколу про адміністративне правопорушення так і інших адміністративних матеріалів.
Оскільки при розгляді даної справи вищезазначені обставини суддею суду першої інстанції враховані не були, визнавати оскаржувану постанову законною та обґрунтованою не можливо, а тому, вказане судове рішення підлягає скасуванню, у зв`язку з неправильним застосуванням норм матеріального права, а провадження у справі – закриттю, на підставі п. 1 ст. 247 КУпАП, у зв`язку з відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Керуючись ст. 294 КУпАП, -

П О С Т А Н О В И В:

Поновити особі, що притягається до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 строк на апеляційне оскарження постанови судді Зарічного районного суду м. Суми від 02 листопада 2023 року.

Апеляційну скаргу особи, яка притягується до адміністративної відповідальності ОСОБА_1 – задовольнити.

Постанову судді Зарічного районного суду м. Суми від 02 листопада 2023 року відносно ОСОБА_1 - скасувати, у зв`язку з неправильним застосуванням норм матеріального права, а провадження у справі закрити, на підставі п. 1 ст. 247, п. 3 ч. 1 ст. 284 КУпАП, за відсутністю в діях ОСОБА_1 складу адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП.

Постанова є остаточною і оскарженню не підлягає. 

Суддя Сумського апеляційного суду	Філонова Ю. О.