П О С Т А Н О В А 
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
Справа №  560/13387/23 
Головуючий суддя 1-ої інстанції -  Матущак В.В. 
Суддя-доповідач -  Залімський І. Г.   
29 квітня 2024 року 
м. Вінниця
Сьомий апеляційний адміністративний суд у складі колегії:
головуючого судді:  Залімського І. Г. 
суддів:  Сушка О.О.  Мацького Є.М. , 
розглянувши в порядку письмового провадження апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області на рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2023 року у справі за адміністративним позовом ОСОБА_1 до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області,  Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області про визнання відмови протиправною та зобов`язання вчинити дії, 
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_1 звернувся до Хмельницького окружного адміністративного суду з позовом, в якому просив:
Визнати протиправною та скасувати відмову Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області згідно рішення № 025550008681 від 25.05.2023 щодо відмови у зарахуванні ОСОБА_1 до страхового стажу періодів роботи з 01.03.1986 по 12.06.2002.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до страхового стажу ОСОБА_1 періоди роботи: з 01.03.1986 по 19.02.1989 в Дунаєвецькому районному підприємстві матеріально-технічного постачання на посаді слюсаря збиральника с/г машин та тракториста, з 20.02.1989 по 11.11.1995 в Дунаєвецькому міжрайгосмагу на посаді тракториста, з 12.11.1995 по 12.06.2002 на ВАТ «Райагропостач» згідно трудової книжки НОМЕР_1 , та провести призначення і виплату пенсії з 26.04.2023 відповідно до вимог статті 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 №1058-ІV.
Рішенням Хмельницького окружного адміністративного суду від 02.10.2023 позов задоволено частково, ухвалено:
Визнати протиправним Рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області №025550008681 від 25.05.2023 щодо відмови ОСОБА_1 у призначенні пенсії за віком.
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області зарахувати до загального стажу для призначення пенсії за віком періоди роботи згідно трудової книжки НОМЕР_1 від 18.04.1981: з 01.03.1986 по 19.02.1989 в Дунаєвецькому районному підприємстві матеріально-технічного постачання на посаді слюсаря збиральника с/г машин та тракториста; з 20.02.1989 по 11.11.1995 в Дунаєвецькому міжрайгосмагу на посаді тракториста; з 12.11.1995 по 12.06.2002 на ВАТ "Райагропостач".
Зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області повторно розглянути заяву ОСОБА_1 від 18.05.2023 про призначення пенсії за віком, з урахуванням всіх доданих до неї документів, та прийняти мотивоване рішення, з урахуванням висновків суду, викладених в цьому рішенні.
У задоволенні решти позовних вимог відмовити.
Не погоджуючись із вказаним судовим рішенням, відповідач подав апеляційну скаргу, в якій просив рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 02.10.2023 скасувати, прийняти нове рішення про відмову в задоволенні позовних вимог в повному обсязі, посилаючись на порушення судом першої інстанції норм матеріального та процесуального права, невідповідність висновків суду обставинам справи, що призвело до неповного з`ясування обставин справи і, як наслідок, невірного вирішення справи та прийняття необґрунтованого рішення.
В обґрунтування апеляційної скарги зазначено, що згідно поданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу страховий стаж позивача становить 18 років 06 місяців 09 днів, що недостатньо для призначення пенсії за віком відповідно до Закону №1058-ІV. Інших документів на підтвердження спірних періодів роботи, передбачених Порядком №637 позивачем надано не було. При цьому відповідач звернув увагу суду, що стаж роботи з 01.01.1998 зараховано до страхового стажу позивача згідно даних системи персоніфіковано обліку
Позивач не подав відзив на апеляційну скаргу відповідача.
Ухвалою Сьомого апеляційного адміністративного суду від 26.02.2024, з урахуванням п.3 ч.1 ст.311 КАС України, суд вирішив розглядати дану справу в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами.
Заслухавши суддю-доповідача, перевіривши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступних висновків.
Як вірно встановлено судом першої інстанції, 18.05.2023 ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звернувся до Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області із заявою щодо призначення пенсії за віком.
Відповідно до положень пункту 4.2 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про Документ сформований в системі загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого постановою Правління Пенсійного фонду України №22-1 від 25.11.2005 в редакції постанови правління Пенсійного фонду України 07.07.2014 №13-1 після реєстрації заяви та сканування копій документів засобами програмного забезпечення за принципом екстериторіальності визначається структурний підрозділ органу, що призначає пенсію, який формує атрибути сканованих документів (із зазначенням часу їх створення), електронну пенсійну справу.
Рішенням головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області №025550008681 від 25.05.2023 відмовлено ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у призначенні пенсії за віком згідно заяви від 18.05.2023 у зв`язку з відсутністю необхідного стажу роботи, передбаченого пунктом 1 статті 26 Закону №1058-IV.
До страхового стажу позивача не зараховано період роботи згідно трудової книжки НОМЕР_2 з 01.03.1986 по 12.06.2002, оскільки при прийнятті на роботу не зазначена назва організації, куди прийнята особа, що не відповідає п.2.14 Інструкції про порядок ведення трудових книжок.
Для зарахування до страхового стажу вищезазначеного періоду роботи позивачу було рекомендовано надати уточнюючу довідку.
Згідно поданих документів та індивідуальних відомостей про застраховану особу страховий стаж позивача становить 18 років 06 місяців 09 днів, що недостатньо для призначення пенсії за віком.
Вважаючи протиправною вказану відмову щодо зарахування стажу та призначення пенсії, позивач звернувся до суду.
Частково задовольняючи позов, суд першої інстанції виходив з того, що періоди роботи позивача з 01.03.1986 по 19.02.1989 в Дунаєвецькому районному підприємстві матеріально-технічного постачання на посаді слюсаря збиральника с/г машин та тракториста, з 20.02.1989 по 11.11.1995 в Дунаєвецькому міжрайгосмагу на посаді тракториста, з 12.11.1995 по 12.06.2002 на ВАТ «Райагропостач» згідно трудової книжки НОМЕР_1 необхідно зарахувати до стажу для обчислення пенсії.
Разом з тим суд позбавлений можливості зобов`язати відповідача призначити позивачу пенсію відповідно до норм Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", оскільки відповідачем в ході розгляду заяв позивача про призначення пенсії не виконані всі умови для прийняття відповідного рішення, а саме належно не досліджена та достовірно не встановлена наявність щодо позивача необхідних умов для призначення пенсії, із зарахуванням спірних періодів, яким судом надана оцінка. Здійснення розрахунку страхового стажу входить до безпосередньої компетенції органу Пенсійного фонду України.
Колегія суддів погоджується із вказаним висновком суду першої інстанції та враховує наступне.
Відповідно до пункту першого частини першої статті 8 Закону України від 09.07.2003 №1058-IV "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування" (Закон №1058-IV). право на отримання пенсій та соціальних послуг із солідарної системи мають громадяни України, які застраховані згідно із цим Законом та досягли встановленого цим Законом пенсійного віку чи визнані особами з інвалідністю в установленому законодавством порядку і мають необхідний для призначення відповідного виду пенсії страховий стаж, а в разі смерті цих осіб - члени їхніх сімей, зазначені у статті 36 цього Закону, та інші особи, передбачені цим Законом.
Пенсійним віком є встановлений законодавством вік, із досягненням якого, особа може претендувати на виплату пенсії за віком.
Страховий стаж - період (строк), протягом якого особа підлягає загальнообов`язковому державному пенсійному страхуванню та за який щомісяця сплачені страхові внески в сумі не меншій, ніж мінімальний страховий внесок (частина 1статті 24 Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування").
Частиною 1 статті 9 Закону №1058-IV передбачено, що відповідно до цього Закону в солідарній системі призначаються такі пенсійні виплати: пенсія за віком; пенсія по інвалідності; пенсія у зв`язку з втратою годувальника.
Згідно із частиною 1 статті 26 Закону №1058-IV особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності страхового стажу не менше, зокрема, з 1 січня 2023 року по 31 грудня 2023 року - не менше 30 років.
Отже, за загальним правилом для виникнення у осіб права на призначення пенсії за віком є наявність сукупності таких ознак: 1) досягнення встановленого законодавством пенсійного віку та 2) наявність встановленого законодавством страхового стажу.
Відтак, для призначення ОСОБА_1 пенсії за віком необхідна наявність двох обов`язкових умов у сукупності: вік 60 років; страховий стаж не менше 30 років.
Встановлено, що ОСОБА_1 , на час звернення до відповідача із заявою про призначення пенсії за віком (18.05.2023), згідно паспортних даних 25.04.2023 позивач досяг віку 60 років.
За змісту оскаржуваного рішення слідує, що підставою для відмови позивачу у призначенні пенсії є те, що згідно з наданими до документами, страховий стаж позивача становить 18 років 06 місяців 09 днів. Так, відповідачем не зараховано до загального страхового стажу періоди роботи з 01.03.1986 по 12.06.2002, оскільки в записі про прийом на роботу не зазначено найменування роботодавця, який приймав на роботу.
Абзацом 2 статті 56 Закону №1788 передбачено, що до стажу роботи зараховується робота, виконувана на підставі трудового договору на підприємствах, в установах, організаціях і кооперативах, незалежно від використовуваних форм власності та господарювання, а також на підставі членства в колгоспах та інших кооперативах, незалежно від характеру й тривалості роботи і тривалості перерв.
Статтею 62 Закону України "Про пенсійне забезпечення" визначено, що основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. Порядок підтвердження наявного трудового стажу при відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній встановлюється Кабінетом Міністрів України. При прийманні документів орган, що призначає пенсію: 1) перевіряє правильність оформлення заяви, відповідність викладених у ній відомостей про особу даним паспорта та документам про стаж; 2) перевіряє зміст і належне оформлення наданих документів; 3) перевіряє копії відповідних документів, фіксує й засвідчує виявлені розбіжності (невідповідності).
Орган, що призначає пенсію, має право вимагати від підприємств, установ та організацій, фізичних осіб дооформлення у тримісячний строк з дня подання заяви прийнятих і подання додаткових документів, передбачених законодавством, а також перевіряти обґрунтованість їх видачі. Однак таке право не повинно нівелювати обов`язок пенсійного органу щодо установлення права особи1 на одержання пенсії на підставі всебічного, повного і об`єктивного розгляду всіх поданих документів, як це визначено п. 4.7 Порядку подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України "Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування", затвердженого Постановою Правління Пенсійного фонду України 25.11.2005 за №22- 1(далі - Порядок №22-1). Наявність же таких сумнівів може бути підставою для перевірки, в ході якої має бути встановлено обставини, які перешкоджають зарахуванню періоду роботи до стажу.
У пункті 1 Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсій за відсутності трудової книжки або відповідних записів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України №637 (Порядок №637) визначено, що основним документом, який підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків (пункт 2 Порядку).
За відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження наявного трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які місять відомості про періоди роботи (пункт 3 Порядку №637 ).
Аналогічні висновки містяться у постанові Касаційного адміністративного суду у складі Верховного Суду від 21.01.2020 у справі №588/647/17.
Встановилено, що  записами 6-11 трудової книжки серії НОМЕР_1 підтверджують трудову діяльність позивача у спірний період з 01.03.1986 по 12.06.2002.
В записі під №7 вказується, що позивач з 01.03.1986 зарахований на посаду слюсаря збиральника с/г машин (Нак. №1 від 01.03.1986), що засвідчено відповідною печаткою підприємства, а саме Дунаєвецького районного підприємства матеріально-технічного забезпечення. Ідентична печатка підприємства проставлена на записі №6 та №7 трудової книжки позивача.
Дунаєвецьке районне підприємство матеріально-технічного постачання 20.02.1989 реорганізоване в Дунаєвецьке міжрайгосмаг, яке в подальшому перейменовано у ВАТ "Райагропостач".
Вказані обставини підтверджується наданими довідками, копією наказу №15/31 та архівними довідками, які містяться в матеріалах справи, що підтверджує той факт, що позивач безперервно працював з 01.03.1986 по 12.06.2002 на вищевказаних підприємствах.
До того ж, право позивача на встановлені законом гарантії не може бути поставлене в залежність від якості виконання обов`язків працівником, відповідальним за порядок ведення трудової книжки. На особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.
Неточності в наказах в записі в трудовій книжці не може бути підставою для виключення певного періоду роботи з трудового стажу позивача, що дає йому право а призначення пенсії, оскільки працівник не може відповідати за правильність та повноту оформлення та належний порядок ведення та заповнення трудової книжки та іншої документації з вини адміністрації підприємства.
Аналогічна правова позиція викладена Верховним судом в постанові від 21.02.2018 року у справі №687/975/17, де зазначено, що на особу не може перекладатись тягар доведення правдивості чи достовірності даних, що зазначені у його трудовій книжці.
Крім того, Верховний Суд у постанові від 30.09.2019 у справі №638/18467/15-а зазначив, що формальні неточності у документах, за загальним правилом, не можуть бути підставою для органів пенсійного фонду для обмеження особи у реалізації конституційного права на соціальний захист.
Таким чином, твердження відповідача про наявність певних недоліків у заповненні трудової книжки як підстави для незарахування періоду роботи з 01.03.1986 по 12.06.2002, не може позбавляти позивача права на врахування вказаного періоду у складі його страхового стажу.
Відповідно до пункту 2 Порядку №637 у разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду на підставі показань свідків.
Пунктом 18 Порядку №637 встановлено, що за відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості одержання їх внаслідок ліквідації підприємства, установи, організації або відсутності архівних даних з інших причин, ніж ті, що зазначені в пункті 17 цього Порядку, трудовий стаж установлюється на підставі показань не менше двох свідків, які б знали заявника по спільній з ним роботі на одному підприємстві, в установі, організації (в тому числі колгоспі) або в одній системі і мали документи про свою роботу за час, стосовно якого вони підтверджують роботу заявника.
Тобто підтвердження трудового стажу на підставі показів свідків можливо у випадку відсутності документів про наявний стаж роботи і неможливості їх одержання.
Доказів, які б свідчили про недостовірність записів у трудовій книжці відповідачем не надано.
За змістом статті 20 Закону №1058-ІV, страхові внески обчислюються виключно в грошовій формі, у тому числі з виплат (доходу), що здійснюються в натуральній формі.
Обчислення страхових внесків застрахованих осіб, здійснюється страхувальниками на підставі бухгалтерських та інших документів, відповідно до яких провадиться нарахування (обчислення) або які підтверджують нарахування (обчислення) заробітної плати (доходу), грошового забезпечення, на які відповідно до цього Закону нараховуються страхові внески.
Страхові внески підлягають сплаті незалежно від фінансового стану платника страхових внесків.
Якщо страхувальники несвоєчасно або не в повному обсязі сплачують страхові внески, до них застосовуються фінансові санкції, передбачені цим Законом, а посадові особи, винні в порушенні законодавства про сплату страхових внесків, несуть дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно із законом.
Відповідно до статті 106 Закону №1058-ІV відповідальність за несплату страхових внесків несе підприємство-страхувальник, оскільки здійснює нарахування страхових внесків із заробітної плати застрахованої особи.
Отже, обов`язок по сплаті страхових внесків та відповідальність за несвоєчасну або не в повному обсязі сплату страхових внесків законом покладено на страхувальника, який здійснив нарахування цього внеску та утримання його із заробітної плати позивача.
Відтак, фактично внаслідок невиконання роботодавцем обов`язку по сплаті страхових внесків до Пенсійного фонду України позивач позбавлений соціальної захищеності та пенсійного стажу за час роботи на вказаному підприємстві, що є неприпустимим та таким, що суперечить основним конституційним засадам в сфері соціального захисту.
Водночас, позивач не повинен відповідати за неналежне виконання підприємством-страхувальником свого обов`язку щодо належної сплати страхових внесків, а отже, наявність заборгованості підприємства по страховим внескам не може бути підставою для не зарахування до страхового стажу при перерахунку пенсії позивача періодів його роботи на такому підприємстві.
Аналогічна правова позиція щодо застосування зазначених норм права висловлена Верховним Судом у постанові від 20.03.2019 справа № 688/947/17.
Таким чином, апеляційний суд погоджується із висновком суду першої інстанції про необхідність зарахування до стажу позивача  для обчислення пенсії періодів роботи позивача з 01.03.1986 по 19.02.1989 в Дунаєвецькому районному підприємстві матеріально-технічного постачання на посаді слюсаря збиральника с/г машин та тракториста, з 20.02.1989 по 11.11.1995 в Дунаєвецькому міжрайгосмагу на посаді тракториста, з 12.11.1995 по 12.06.2002 на ВАТ «Райагропостач». 
У зв`язку із цим, рішення Головного управління Пенсійного фонду України в Закарпатській області №025550008681 від 25.05.2023 щодо відмови у призначенні пенсії за віком є протиправним та таким, що підлягає скасуванню.
На підставі викладеного, судова колегія вважає, що суд першої інстанції  правильно встановив обставини справи та ухвалив рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права і прийшов до обґрунтованого висновку про часткове задоволення позовних вимог, а доводи апеляційної скарги не спростовують висновки суду першої інстанції.
Згідно з пунктом 1 частини 1 статті 315 та статті 316 КАС України, за наслідками розгляду апеляційної скарги на судове рішення суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право залишити апеляційну скаргу без задоволення, а судове рішення або ухвалу суду - без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
Таким чином, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а рішення суду першої інстанції - без змін. 
Керуючись ст.ст. 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325, 329 КАС України, суд 
П О С Т А Н О В И В :
апеляційну скаргу Головного управління Пенсійного фонду України в Хмельницькій області залишити без задоволення, а рішення Хмельницького окружного адміністративного суду від 02 жовтня 2023 року - без змін.
Постанова суду набирає законної сили з дати її прийняття та оскарженню не підлягає. 

Головуючий	 	 	Залімський І. Г.	
 	 	 	 	
Судді	 	    	Сушко О.О.    Мацький Є.М.