Ухвала
19 квітня 2024 року
м. Київ
справа № 509/5433/22
провадження № 61-4724ск24 
Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду: Карпенко С. О. (судді-доповідача), Сердюка В. В., Фаловської І. М., розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Галюров Максим Юрійович, на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 4 вересня 223 року та постанову Одеського апеляційного суду від 6 березня 2024 року у справі за позовом ОСОБА_2 до ОСОБА_1 , ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном та виселення,
ВСТАНОВИВ:
29 березня 2024 року ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Галюров М. Ю., через засоби поштового зв`язку подала до Верховного Суду касаційну скаргу на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 4 вересня 223 року та постанову Одеського апеляційного суду від 6 березня 2024 року.
Відповідно до частини третьої статті 3 Цивільного процесуального кодексу 
(далі - ЦПК) України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи.
Частиною першою статті 394 ЦПК України передбачено, що одержавши касаційну скаргу, оформлену відповідно до вимог статті 392 цього Кодексу, колегія суддів у складі трьох суддів вирішує питання про відкриття касаційного провадження                (про відмову у відкритті касаційного провадження).
Частиною другою статті 389 ЦПК України визначено, що підставами касаційного оскарження судових рішень, зазначених у пункті 1 частини першої цієї статті, є неправильне застосування судом норм матеріального права чи порушення норм процесуального права виключно у таких випадках:
1) якщо суд апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні застосував норму права без урахування висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду, крім випадку наявності постанови Верховного Суду про відступлення від такого висновку;
2) якщо скаржник вмотивовано обґрунтував необхідність відступлення від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові Верховного Суду та застосованого судом апеляційної інстанції в оскаржуваному судовому рішенні;
3) якщо відсутній висновок Верховного Суду щодо питання застосування норми права у подібних правовідносинах;
4) якщо судове рішення оскаржується з підстав, передбачених частинами першою, третьою статті 411 цього Кодексу.
Відповідно до пункту 5 частини другої статті 392 ЦПК України у касаційній скарзі повинно бути зазначено підставу (підстави), на якій (яких) подається касаційна скарга, з визначенням передбаченої (передбачених) статтею 389 цього Кодексу підстави (підстав).
Відповідно до частини восьмої статті 394 ЦПК України в ухвалі про відкриття касаційного провадження зазначаються підстава (підстави) відкриття касаційного провадження та строк для подання учасниками справи відзиву на касаційну скаргу.
Підставою касаційного оскарження рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 4 вересня 223 року та постанови Одеського апеляційного суду від 6 березня 2024 року заявник вказує неправильне застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального права, а саме застосування норм права без урахування висновків щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у постановах Верховного Суду від 24 березня                    2021 року у справі № 595/524/18, від 8 грудня 2020 року у справі № 2-1741/11,       від 5 лютого 2020 року у справі № 351/1549/18 (пункт 1 частини другої                          статті 389 ЦПК України).
Підставою касаційного оскарження судових рішень заявник також визначає порушення норм процесуального права, зазначаючи, що суд апеляційної інстанції не дослідив зібрані у справі докази (пункт 4 частини другої статті 389 ЦПК України).
Касаційна скарга подана у визначений законодавством строк та оформлена відповідно до вимог статті 392 ЦПК України, зокрема містить                                         підстави касаційного оскарження, передбачені пунктами 1, 4 частини другої                                  статті 389 ЦПК України.
З огляду на викладене, касаційний суд доходить висновку про відкриття касаційного провадження та витребування матеріалів справи.
До касаційної скарги додано клопотання про зупинення виконання рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 4 вересня 223 року до закінчення його перегляду в касаційному порядку.
Так, рішенням Овідіопольського районного суду Одеської області від 4 вересня                  2023 року позов задоволено.
Зобов`язано ОСОБА_1 та ОСОБА_3 не чинити перешкод ОСОБА_2                  у користуванні квартирою АДРЕСА_1 .
Виселено ОСОБА_1 та ОСОБА_3 із квартири АДРЕСА_1 .
Стягнено в рівних частках з ОСОБА_1 та ОСОБА_3 на користь                      ОСОБА_2 1 984,80 грн у відшкодування судових витрат та 22 000 грн у відшкодування витрат на правничу допомогу, разом 23 984,80 грн, тобто по 11 992,40 з кожного.
Постановою Одеського апеляційного суду від 6 березня 2024 року апеляційну скаргу ОСОБА_1 залишено без задоволення, рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 4 вересня 2023 року залишено без змін.
Відповідно до частини першої статті 436 ЦПК України суд касаційної інстанції за заявою учасника справи або за своєю ініціативою може зупинити виконання оскаржуваного рішення суду або зупинити його дію (якщо рішення не передбачає примусового виконання) до закінчення його перегляду в касаційному порядку.
 
Верховний Суд виходить із того, що клопотання (заява) про зупинення виконання (дії) судових рішень має бути мотивованим, містити підстави для зупинення виконання судових рішень, підтверджені доказами.
Відповідно до частини першої статті 431 ЦПК України виконання судового рішення здійснюється на підставі виконавчого листа, виданого судом, який розглядав справу як суд першої інстанції.
Примусовому виконанню підлягають рішення на підставі виконавчих листів та наказів, що видаються судами у передбачених законом випадках 
(пункт 1 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»).
Касаційний суд дійшов висновку про відмову у задоволенні клопотання про зупинення виконання рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 4 вересня 223 року до закінчення його перегляду в касаційному порядку, оскільки заявником не надано доказів відкриття виконавчого провадження.
Керуючись статтями 389, 394, 395 ЦПК України, Верховний Суд у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду 
УХВАЛИВ:
Відкрити касаційне провадження за касаційною скаргою  ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Галюров Максим Юрійович, на рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 4 вересня 223 року та постанову Одеського апеляційного суду від 6 березня 2024 року.
Витребувати з Овідіопольського районного суду Одеської області матеріали цивільної справи № 509/5433/22 за позовом  ОСОБА_2 до ОСОБА_1 та ОСОБА_3 про усунення перешкод у користуванні майном та виселення.
Роз`яснити учасникам справи право подати до суду касаційної інстанції з додержанням вимог статті 395 ЦПК України відзив на касаційну скаргу в письмовій формі протягом десяти днів з дня вручення ухвали про відкриття касаційного провадження.
Відмовити у задоволенні клопотання ОСОБА_1 , в інтересах якої діє адвокат Галюров Максим Юрійович, про зупинення виконання рішення Овідіопольського районного суду Одеської області від 4 вересня 223 року до закінчення його перегляду в касаційному порядку.
Ухвала оскарженню не підлягає.
Судді:                                                                                                            С. О. Карпенко 
В. В. Сердюк 
І. М. Фаловська