ВОСЬМИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ АДМІНІСТРАТИВНИЙ СУД
ПОСТАНОВА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 червня 2024 року	Львів	Справа № 140/35763/23 пров. № А/857/8770/24	

Восьмий апеляційний адміністративний суд в складі:
Головуючого судді                               Сеника Р.П.,
суддів                                                   Онишкевича Т.В., Судової-Хомюк Н.М.,

розглянувши у порядку письмового провадження в м. Львові апеляційну скаргу Волинської митниці на рішення Волинського окружного адміністративного суду від 11 березня 2024 року у справі №140/35763/23 за адміністративним позовом Товариства з обмеженою відповідальністю «АВТОДІМСЕРВІС» до Волинської митниці про визнання протиправними дій, скасування рішення,

суддя у І інстанції  Андрусенко О.О.,
час ухвалення рішення  11 березня 2024 року,
місце ухвалення рішення  м. Луцьк,
дата складення повного тексту рішення  не зазначена,

ВСТАНОВИВ:

Товариство з обмеженою відповідальністю «Автодімсервіс» (далі  ТОВ «Автодімсервіс», позивач) звернулося з позовом до Волинської митниці (далі – апелянт, митниця, відповідач) про визнання протиправним та скасування рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2023/000500/2 від 18.07.2023.
Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з метою митного оформлення товару декларант позивача подав до Волинської митниці МД №23UA205140057097U5. Однак, відповідач відмовив у митному оформленні товару за заявленою вартістю і прийняв рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2023/000500/2 від 18.07.2023, визначивши митну вартість за резервним методом.
При цьому митний орган дійшов висновку, що вартість товару, що ввозиться на митну територію України, не може бути визнана за вибраним декларантом методом з огляду на те, що подані документи не містять усіх даних для підтвердження митної вартості та містять розбіжності.
Позивач не погоджується із таким рішенням й вважає, що для митного оформлення відповідно до ч. 2 ст. 53 Митного кодексу України (далі  МК України) декларант надав документи, які підтверджують заявлену митну вартість товару за першим методом. Подані документи не містять розбіжностей, що могли б вплинути на невірний розрахунок митної вартості, не містять ознак підробки та відображають усі відомості, що підтверджують ціну, яка була фактично сплачена за товар та в своїй сукупності дають можливість визначити митну вартість товару за основним методом визначення митної вартості товару.
Своєю чергою, щодо виявлених митних органом розбіжностей, а саме щодо посилання відповідача на ненадання декларантом платіжного документа, то позивач звертає увагу, що відповідач не бере до уваги всі умови цього контракту та не враховує, що в рахунках-фактурах (інвойсах) визначено умови оплати як відстрочка платежу на 60 днів, а тому стає цілком очевидним той факт, що на момент митного оформлення спірного товару строк його оплати не завершився і платіжного документа про оплату ще не існувало.
Щодо посилання відповідача на те, що згідно автотранспортної накладної від 13.07.2023 №710182 відправником зазначено POL-CEL Sp.z.o.o., що суперечить відправнику, вказаному в копіях митної декларації країни відправлення від 07.07.2023 №23HU8110002B64AA27 та від 07.07.2023 №23HU8110002B649CA5 - A.B.S, Hungary Kf., то позивач зазначає, що згідно з пунктом 1.3 контракту від 25.05.2023 №2/2023 оформлення інвойсів проводиться за адресою компанії «ABS Hungary Kft «, Szirtes ut 6. В. ер. 1 em. 1016 Budapest, Hungary. Передача товару та документів здійснюється з різних складів продавця, на які надходить товар, який виробляється на підприємствах у різних країнах. Назви складів зазначаються у товаросупровідних документах та рахунках-фактурах. З огляду на вищевказані умови контракту, зазначення в рахунках-фактурах (інвойсах) HUSI23600405-406 від 06.07.2023 та автотранспортній накладній (CMR) від 13.07.2023 №710182 адреси місця поставки товару та його відправника - POL-CEL Sp.z.o.o., м. Хелм, Польща  є достатнім підтвердженням належності виконання постачальником своїх зобов`язань щодо поставки товару, повністю відповідає умовам даного контракту та є підтвердженням відсутності будь-яких розбіжностей щодо відправника товару.
З приводу посилання відповідача на розбіжності у вазі товару, яка зазначена у автотранспортній накладній та в рахунках-фактурах, то позивач звертає увагу, що найнятий перевізник  ФОП ОСОБА_1 , здійснюючи перевезення згідно заявки на перевезення вантажу №14/07/23 від 14.07.2023, доставив позивачу не лише товар торгівельної марки ABS, а й інших марок - AutoPrima та Hans Pries. Загальна вага доставленого товару всіх торгівельних марок становила 20162,72 кг, в тому числі 15846,5 кг - торгівельної марки ABS. В зв`язку з чим розбіжності в вазі товару, вказаній в автотранспортній накладній та інвойсах, є надуманою відповідачем обставиною, яка також не давала йому підстави для витребування додаткових документів.
З урахуванням вищенаведеного, позивач вважає, що відсутні підстави ставити під сумнів митну вартість товару, визначену декларантом, оскільки така вартість підтверджується поданими до митного оформлення документами, у яких відсутні розбіжності щодо вартості товарів, ознаки підробки та вони містять достатньо відомостей щодо ціни товару.
Рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 11.03.2024 позов задоволено; визнано протиправним та скасовано рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів від 18.07.2023 №UA205140/2023/000500/2; стягнуто за рахунок бюджетних асигнувань Волинської митниці на користь ТОВ «Автодімсервіс» судовий збір у розмірі 2684,00 грн. 
Рішення суду першої інстанції оскаржив відповідач, подавши на нього апеляційну скаргу.
В апеляційній скарзі апелянт зазначає, що рішення суду першої інстанції є незаконним, необґрунтованим та таким, що винесене з порушенням норм як матеріального так і процесуального права.
В обґрунтування апеляційних вимог апелянт зазначає, що для митного оформлення товарів декларантом в інтересах ТОВ «Автодімсервіс» подано митну декларацію (далі  МД) №23UA205140057097U5 від 17.07.2023 на 39 товарних позицій (автозапчастини). Митну вартість товарів заявлено за основним методом визначення митної вартості, про що свідчить інформація, внесена до графи 43 відповідної МД. Разом із вищевказаною декларацією декларантом на підтвердження заявленої митної вартості товару подано документи, визначені ст. 335 МК України, які зазначено у графі 44 поданої МД.
Саме під час перевірки документів, поданих для підтвердження заявленої митної вартості товару, встановлено, що митна вартість товару, який ввозиться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом, обраним декларантом, та містять розбіжності:
-          Згідно з п. 4.1 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 25.05.2023 №2/2023 покупець оплачує повну вартість виставленого рахунка-фактури, однак платіжного документа, що підтверджує вартість товару не подано для митного оформлення;
-          Згідно з автотранспортною накладною від 13.07.2023 №710182 відправником зазначено POL-CEK S.z.o.o., що суперечить відправнику, вказаному в копіях митної декларації країни відправлення від 07.07.2023 №23НU8110002В64АА27 та від 07.07.2023 №23НU8110002В649СА5 –А.В.S. Hungary Kf.; 
-          Згідно з автотранспортною накладною від 13.07.2023 №710182 вага товару становить 20162,72 кг, що суперечить сумарній вазі товару, зазначеній у рахунках-фактурах від 06.07.2023 №HUSI23600406 – 15846,5 кг (10646,41 + 5200,183).
Розбіжності щодо відправників товару фактично виявлено в документах, що підтверджують митну вартість, адже рахунок-фактура є таким документом відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України, а експортна декларація є документом, що самостійно поданий декларантом для підтвердження заявленої митної вартості товару та вказані в графі 44 МД.
Згідно з копією митної декларації країни відправлення від 07.07.2023 №23НU8110002В64АА27 та від 07.07.2023 №23НU8110002В649СА5 відправником зазначено А.В.S. Hungary Kf. (продавець за контрактом), однак у графі 1 автотранспортної накладної 371082 від 13.07.2023 відправником зазначено POL-CEK S.z.o.o. Договір на перевезення вантажу укладено з ФОП ОСОБА_1 , а договірні відносини з компанією POL-CEK S.z.o.o, яка є відправником товару, не підтверджені. Разом з тим, у п. 3.1 контракту від 25.05.2023 постачання здійснюється із різних складів продавця.
Апелянт вказує, що митний орган, встановивши розбіжності в наданих документах, обґрунтовано дійшов висновку про необхідність витребування додаткових документів, через яких договір з третіми особами, пов`язаний з договором про поставку товару, митна вартість якого визначається.
Декларанту було запропоновано надати в 10-ти денний термін додаткові документи, однак такі подані не були, про що повідомлено листом від 18.07.2023 №1.
Оскільки декларантом на вимогу митниці не були надані документи, які б документально підтвердили або визначили кількісно і достовірно складові митної вартості, митна вартість не могла бути визначена за основним методом визначення митної вартості
Митницею відповідно до положень ст. 55 та ст. 57 МК України з декларантом проведена письмова консультація щодо методу визначення митної вартості, при проведенні якої зазначено про неможливість застосування основного методу через наявність розбіжностей у поданих до митного оформлення документах; наголошено на причинах неможливості використання методів 2а-2ґ. У Волинській митниці відсутня цінова інформація про вартість ідентичних чи подібних товарів для застосування методів визначення митної вартості згідно з ст.ст. 59-61 МК України; продажу (відчуження) ідентичних чи аналогічних товарів на митній території України для застосування методу визначення митної вартості за ст. 62 МК України; товарів наданої виробником товарів, що оцінюються, в порядку ст. 63 МК України.
Декларанту запропоновано при наявності цінової інформації для застосування методів визначення митної вартості згідно з положеннями ст.ст. 59-63 МК України, повідомити про це митний орган для розгляду питання про можливість її використання при оцінці імпортованого товару, однак така надана не була.
Митну вартість у даному випадку визначено за резервним методом згідно зі ст. 64 МК України, рівень митної вартості визначено згідно з рівнем на подібні/ідентичні товари, інформація про які міститься в ЄАІС Держмитслужби. Митні декларації, на які посилається митний орган в оскаржених рішеннях містять найбільше ідентичних характеристик товару із характеристиками оцінюваного товару
Також апелянт звернув увагу на те, що за МД №23UA205140057097U5 від 17.07.2023 відбулося автоматичне спрацювання профілів ризику АСАУР, а саме за кодами 105-2 (контроль правильності визначення митної вартості товарів); 106-2 (витребування документів, які підтверджують митну вартість товарів) та 108-2.
Таким чином, митна вартість товарів була скоригована по 2-х товарних позиціях із 39, у зв`язку з тим, що саме за цими товарами відбулося спрацювання ризиків в системі АСАУР, й у митного органу за результатами порівняння рівня заявленої митної вартості товарів з рівнем митної вартості ідентичних або подібних товарів, митне оформлення яких уже здійснено, була наявна інформація по вищу вартість товару. Вартість заявленого до митного оформлення товару є меншою від мінімального рівня митної вартості, інформація щодо якої міститься в ЄАІС.
Підставою для прийняття спірного рішення про коригування митної вартості товару стало виявлення у поданих до митного оформлення документах розбіжностей, які стали підставою для витребування додаткових документів, що б дали можливість митному органу належним чином перевірити розрахунок усіх числових складових митної вартості товару та усунули сумніви щодо недостовірності заявлених відомостей про митну вартість товару, та які надані на вимогу митного органу не були. При цьому митницею враховано спрацювання профілів ризику АСАУР і наявність у митного органу цінової інформації щодо вищого рівня митної вартості на такий самий товар.
Декларантом оцінюваний товар оформлено у вільний обіг згідно з МД №23UA205140057390U3 від 18.07.2023, з наданням гарантій, передбачених ч. 7 ст. 55 МК України.
ТОВ «Автодімсервіс» з додатковими документами на підтвердження заявленого рівня митної вартості до митниці в межах 80 днів з дня випуску товару не зверталося.
Вважає оскаржене рішення таким, що відповідає вимогам чинного законодавства, просив рішення суду першої інстанції скасувати та прийняти нове про відмову в задоволенні позовних вимог.
Переглянувши судове рішення в межах доводів та вимог апеляційної скарги, перевіривши повноту встановлення судом першої інстанції фактичних обставин справи та правильність застосування ним норм матеріального та процесуального права, апеляційний суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення вимог скаржника, виходячи із такого.
Відповідно до ч. 1 ст. 308 КАС України суд апеляційної інстанції переглядає справу за наявними у ній і додатково поданими доказами та перевіряє законність і обґрунтованість рішення суду першої інстанції в межах доводів та вимог апеляційної скарги.
Задовольняючи позовні вимоги у справі, суд першої інстанції виходив з того, що подані декларантом відповідно до ч. 2 ст. 53 МК України документи підтверджують складові митної вартості за першим (основним) методом, дозволяють ідентифікувати оцінюваний товар та містять об`єктивні дані, що піддаються обчисленню.
Щодо аргументів відповідача у спірному рішенні про те, що згідно пункту 4.1 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 25.05.2023 №2/2023 покупець оплачує повну вартість виставленого рахунка-фактури, однак платіжного документа, що підтверджує вартість товару не подано до митного оформлення, суд першої інстанції зазначив, зокрема, що в рахунках-фактурах можуть визначатися інші умови оплати аніж ті, які передбачені пунктом 4.1 контракту. Інвойси від 06.07.2023 №HUSI23600405, №HUSI23600406 складалися продавцем товару, а не позивачем, та у таких вказано умови оплати відстрочення платежу на 60 днів, що жодним чином не суперечить умовам контракту від 25.05.2023. Крім того, умови оплати безпосередньо ціни товару не стосуються та не можуть у зв`язку із цим бути підставою для відмови у визнанні митної вартості. Таким чином, на момент митного оформлення імпортованого товару жодних платіжних документів у позивача і не могло бути, оскільки оплата ще не була проведена.
На аргументи відповідача, що згідно автотранспортної накладної від 13.07.2023 №710182 відправником зазначено POL-CEL Sp.z.o.o., що суперечить відправнику, вказаному в копіях митної декларації країни відправлення від 07.07.2023 - A.B.S. Hungary Kf., суд першої інстанції зазначив, що, враховуючи відповідні істотні умови контракту, зазначення в рахунках-фактурах (інвойсах) та автотранспортній накладній адреси місця поставки товару та його відправника - POL-CEL Sp.z.o.o., Хелм, Польща, відповідає умовам контракту та спростовує наявність розбіжностей щодо відправника товару.
Щодо тверджень відповідача про невідповідність даних щодо ваги товару, що зазначена у автотранспортній накладній від 13.07.2023 №710182 (20162,72 кг) та в рахунках-фактурах від 06.07.2023 №HUSI23600405, №HUSI23600406 (15846,5 кг), зазначено, що перевізник ФОП ОСОБА_1 , здійснюючи перевезення згідно заявки на перевезення вантажу №14/07/23 від 14.07.2023, доставив позивачу не лише товар торгівельної марки ABS, а й інших марок загальною вагою доставленого товару 20162,72 кг, в тому числі 15846,5 кг - торгівельної марки ABS. Такі відомості зазначені в наданих відповідачу автотранспортній накладній №710182, рахунках-фактурах (інвойсах) від 06.07.2023, заявці на перевезення вантажу від 14.07.2023 №14/07/23 та документі, що підтверджує вартість перевезення товару від 14.07.2023 №24.
Суд першої інстанції також не погодився із діями відповідача стосовно витребування додаткових документів, оскільки ним не вказано та не обґрунтовано, які числові значення такі документи мали підтвердити чи спростувати, при тому, що вартість придбання оцінюваного товару підтверджена документально.
Відповідач не довів наявність розбіжностей, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, ознак підробки у поданих документах чи відсутність усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари згідно з умовами, визначеними договірними сторонами (продавцем та покупцем), а сумніви відповідача ґрунтуються виключно на його необґрунтованих припущеннях, а не на достовірних відомостях.
Відсутність договірних відносин із третіми особами вже само по собі робить невиконуваною вимогу митного органу надати договір (угоду, контракт) з третіми особами, пов`язаними з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається, а також рахунки про здійснення платежів третім особам. Тому митний орган не може покликатися на ненадання декларантом таких документів, яких у нього не було і не могло бути. Доказів протилежного відповідачем не надано. Теж саме стосується вимоги про надання рахунків про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту), ліцензійних чи авторських договорів покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів.
Крім того, відсутність висновків про якісні та вартісні характеристики товару не повинна братися митницею до уваги при контролі за митною вартістю та не може бути підставою для твердження про наявність розбіжностей у даних про митну вартість товару. Підтверджуючими документами про вартість товару в даному випадку є зовнішньоекономічний контракт та рахунок-фактура (інвойс).
Ненадання виписки з бухгалтерської документації продавцем покупцю не може позбавляти останнього можливості декларувати товар на підставі інших документів, що підтверджують ціну товару, а її відсутність, яка може бути комерційною таємницею продавця щодо формування ціни товару для інших покупців і за відмінними умовами поставки, не свідчить про недобросовісність у декларуванні митної вартості.
З позиції суду першої інстанції, сумніви відповідача щодо складових митної вартості імпортованого товару ґрунтуються виключно на його припущеннях, а не на достовірних відомостях.
Встановивши відсутність достатніх відомостей, що підтверджують задекларовану митну вартість товару, митний орган повинен вказати, які саме складові митної вартості товару є непідтвердженими, чому з поданих документів неможливо встановити дані складові та які документи необхідні для підтвердження того чи іншого показника.
У спірному рішенні митний орган лише вказав номери та дати митних декларацій, на основі яких було здійснено коригування митної вартості товару, що не дає підстав вважати вказане рішення обґрунтованим та мотивованим. В поданих до митного оформлення документах ціна товару визначена за одиницю товару (за штуку), тоді як митний орган у спірному рішенні визначив відкориговану митну вартість товару не за одиницю товару, а за кілограм. Не дивлячись на те, що за однією митною декларацією оформлялися інші товари, спірне рішення прийняте тільки стосовно коригування митної вартості товару №3 та №32, тобто, стосовно двох товарних позицій із тридцяти дев`яти, хоч їх оформлення здійснювалося за тим ж самими документами. Таким чином, відповідач вибірково скоригував митну вартість товару без наведення при цьому обґрунтування такого коригування, не довівши підстав для таких дій.
На думку суду, формально нижчий рівень митної вартості імпортованого товару від рівня митної вартості іншого митного оформлення у даному випадку не може розцінюватись як заниження декларантом митної вартості та не є перешкодою для застосування першого методу визначення митної вартості товару, і не може бути достатньою та самостійною підставою для відмови у здійсненні митного оформлення товару за першим методом визначення його митної вартості.
На думку суду першої інстанції, відповідач не довів належними, достатніми та беззаперечними доказами, що надані декларантом документи у своїй сукупності не підтверджують числові значення складових митної вартості товару чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена за товар (чи підлягає сплаті), та що такі документи не дають можливість здійснити митне оформлення товару за визначеним декларантом основним методом за ціною договору, як і не довів правових підстав для застосування резервного методу.
Враховуючи викладене, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що оскаржуване рішення про коригування митної вартості товарів від 18.07.2023 є необґрунтованим та таким, що не відповідає вказаним вище нормам МК України, у зв`язку із чим з наведених вище мотивів та підстав позовні вимоги про визнання протиправним та скасування рішення належить задовольнити.
Розглядаючи спір, суд апеляційної інстанції зазначає наступне.
Встановлено, підтверджено матеріалами справи, що 25.05.2023 між ТОВ «Автодімсервіс» (покупець) та «A.B.S Hungary Kft» (продавець) було укладено контракт №2/2023, за умовами якого продавець зобов`язується передати у власність покупця автомобільні запчастини (далі - товар) за найменуванням, асортиментом (номенклатурою), ціною і в кількості, погодженою сторонами. Покупець зобов`язується прийняти товар та сплатити за нього погоджену сторонами ціну. Ціна товару встановлюється в євро. Ціна товару включає в себе вартість його пакування, маркування та завантаження на транспортний засіб покупця. Постачання здійснюється з різних складів продавця, які вказані в товаросупровідних документах та рахунках-фактурах, на умовах DAP Chelm (Інкотермс-2020). Остаточний склад кожної партії (асортимент, кількість), умови (в т.ч. строки) поставки та оплати, ціни, що діють для зазначених у інвойсі умов поставки і оплати даної партії товару, а також додаткові знижки (у разі, якщо такі надані продавцем), зазначаються в інвойсі (інвойсах) на партію, що поставляється. Покупець в строки, визначені відповідно до умов даного контракту, оплачує повну вартість виставленого рахунку-фактури. Платежі за цим контрактом здійснюються покупцем платіжним дорученням, виходячи з умов, зазначених у рахунках-фактурах, наданих продавцем (а.с.9-13, том 1).
17.07.2023 для митного оформлення в режимі імпорту ввезеного на територію України товару (39 товарних позицій автозапчастин), декларант позивача подав МД №23UA205140057097U5 (а.с.17-39, том 1). Фактурна вартість товару становить 75385,61 євро (еквівалентно 3094451,13 грн). Митну вартість товару визначено за основним методом (за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються) на рівні 3100738,14 грн з урахуванням транспортних витрат у сумі 6287,00 грн. До митної декларації додано: контракт від 25.05.2023 №2/2023 (а.с.9-13, том 1); інвойси від 06.07.2023 №HUSI23600405, №HUSI23600406 (а.с.8-124, том 2); автотранспортну накладну №710182 (а.с.168-169, том 1); декларації країни відправлення від №23HU8110002В649СА5 (а.с.1-7, том 2) та №23HU8110002В64АА27 (а.с.170-176, том 1); прайс-лист від 07.06.2023 (а.с.177-274, том 1); пакувальні листи від 06.07.2023 №HUSI23600405, №HUSI23600406 (а.с.173-184, том 2); договір на перевезення вантажу від 27.03.2023 №1/27032023 (а.с.100-102, том 1); заявку на перевезення вантажу від 14.07.2023 №14/07/23 (а.с.103, том 1); довідку про транспортні витрати від 14.07.2023 №24 (а.с.99, том 1); рахунок-фактуру від 14.07.2023 №СФ-0000039 (а.с.104, том 1).
Митним органом в електронному повідомленні декларанту запропоновано подати такі документи: договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини та інші документи, що підтверджують митну вартість імпортованого товару за бажанням декларанта (а.с.124, том 1).
На електронне повідомлення митниці декларант позивача вказав про відсутність додаткових документів, про що повідомив заявою від 18.07.2023 №1 (а.с.128, том 1).
18.07.2023 Волинською митницею прийнято рішення про коригування митної вартості товарів №UA205140/2023/000500/2 (а.с.129, том 1) та сформовано картку відмови в прийнятті митної декларації, митному оформленні випуску чи пропуску товарів, транспортних засобів комерційного призначення №UA205140/2023/002760 (а.с.130, том 1).
У графі 33 оскаржуваного рішення від 18.07.2023 №UA205140/2023/000500/2 зазначено, що митна вартість товару, який ввозиться на митну територію України, не може бути визнана у зв`язку з тим, що документи, які подані для підтвердження митної вартості, не містять усіх даних, необхідних для визначення митної вартості за методом обраним декларантом та містять розбіжності, а саме: «згідно пункту 4.1 зовнішньоекономічного договору (контракту) від 25.05.2023 №2/2023 покупець оплачує повну вартість виставленого рахунка-фактури, однак платіжного документа, що підтверджує вартість товару не подано до митного оформлення; згідно автотранспортної накладної від 13.07.2023 №710182 відправником зазначено POL-CEL Sp.z.o.o., що суперечить відправнику, вказаному в копіях митної декларації країни відправлення від 07.07.2023 №23HU8110002B64AA27 та від 07.07.2023 №23HU8110002B649CA5 - A.B.S. Hungary Kf.; згідно автотранспортної накладної від 13.07.2023 №710182 вага товару становить 20162,72 кг, що суперечить сумарній вазі товару, зазначеній в рахунках-фактурах від 06.07.2023 №HUSI23600405 та від 06.07.2023 №HUSI23600406 - 15846,5 кг (10646,41+5200,183) відповідно».
Зважаючи на неподання декларантом документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій-четвертій статті 53 МК України, у зв`язку із неможливістю застосування наступних методів визначення митної вартості (методу 2а та методу 2б - з причини відсутності у митного органу та декларанта інформації про ідентичні та подібні (аналогічні) товари; методу 2в та методу 2г - з причини відсутності вартісної основи для розрахунку митної вартості в митного органу та декларанта), митну вартість товару визначено за резервним методом згідно зі статтею 64 МК України на підставі цінової інформації, наявної в ЄАІС, рівень митної вартості товару 3 становить 4,39 дол.США/кг за МД №UA100120/2023/615767 від 06.07.2023, рівень митної вартості товару 32 становить 3,04 дол.США/кг за МД №UA205140/2023/008577 від 02.02.2023.
Товар було випущено у вільний обіг за МД №23UA205140057390U3 від 18.07.2023 (а.с.131-162, том 1).
Позивач, не погоджуючись із рішенням про коригування митної вартості товару, звернувся до суду із цим позовом.
Апеляційний суд вважає за необхідне зазначити наступне.
Засади державної митної справи, зокрема, процедури митного контролю та митного оформлення товарів, що переміщуються через митний кордон України, умови та порядок справляння митних платежів, визначаються Митним кодексом України та іншими законами України.
Відповідно до вимог ч. 1 ст. 246 МК України метою митного оформлення є забезпечення дотримання встановленого законодавством України порядку переміщення товарів, транспортних засобів комерційного призначення через митний кордон України, а також забезпечення статистичного обліку ввезення на митну територію України, вивезення за її межі і транзиту через її територію товарів.
Згідно з ч. 1 ст. 248 МК України митне оформлення розпочинається з моменту подання митному органу декларантом або уповноваженою ним особою митної декларації або документа, який відповідно до законодавства її замінює, та документів, необхідних для митного оформлення, а в разі електронного декларування - з моменту отримання митним органом від декларанта або уповноваженої ним особи електронної митної декларації або електронного документа, який відповідно до законодавства замінює митну декларацію.
Частина 1 ст. 257 МК України передбачає, що декларування здійснюється шляхом заявлення за встановленою формою (письмовою, усною, шляхом вчинення дій) точних відомостей про товари, мету їх переміщення через митний кордон України, а також відомостей, необхідних для здійснення їх митного контролю та митного оформлення.
Відповідно до ч. 6 ст. 257 МК України умови та порядок декларування, перелік відомостей, необхідних для здійснення митного контролю та митного оформлення, визначаються цим Кодексом. Положення про митні декларації та форми цих декларацій затверджуються Кабінетом Міністрів України, а порядок заповнення таких декларацій та інших документів, що застосовуються під час митного оформлення товарів, транспортних засобів комерційного призначення, - центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну фінансову політику.
Відповідно до ст. 49 МК України митною вартістю товарів, які переміщуються через митний кордон України, є вартість товарів, що використовується для митних цілей, яка базується на ціні, що фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари. Відомості про митну вартість товарів використовуються, зокрема, для нарахування митних платежів.
Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 50 МК України відомості про митну вартість товарів використовуються для нарахування митних платежів.
Відповідно до ч. 1 ст. 51 МК України митна вартість товарів, що переміщуються через митний кордон України, визначається декларантом відповідно до норм цього Кодексу.
Частинами 1 та 2 ст. 52 МК України визначено, що заявлення митної вартості товарів здійснюється декларантом або уповноваженою ним особою під час декларування товарів у порядку, встановленому розділом VIII цього Кодексу та цією главою. Декларант зобов`язаний: 1) заявляти митну вартість, визначену ними самостійно, у тому числі за результатами консультацій з митним органом; 2) подавати митному органу достовірні відомості про визначення митної вартості, які повинні базуватися на об`єктивних, документально підтверджених даних, що піддаються обчисленню; 3) нести всі додаткові витрати, пов`язані з коригуванням митної вартості або наданням митному органу додаткової інформації.
Відповідно до ч. 1-3 ст. 53 МК України у випадках, передбачених цим Кодексом, декларант подає митному органу документи, що підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод її визначення. Документами, які підтверджують митну вартість товарів, є: 1) декларація митної вартості, що подається у випадках, визначених у частинах п`ятій і шостій статті 52 цього Кодексу, та документи, що підтверджують числові значення складових митної вартості, на підставі яких проводився розрахунок митної вартості; 2) зовнішньоекономічний договір (контракт) або документ, який його замінює, та додатки до нього у разі їх наявності; 3) рахунок-фактура (інвойс) або рахунок-проформа (якщо товар не є об`єктом купівлі-продажу); 4) якщо рахунок сплачено, - банківські платіжні документи, що стосуються оцінюваного товару; 5) за наявності - інші платіжні та/або бухгалтерські документи, що підтверджують вартість товару та містять реквізити, необхідні для ідентифікації ввезеного товару; 6) транспортні (перевізні) документи, якщо за умовами поставки витрати на транспортування не включені у вартість товару, а також документи, що містять відомості про вартість перевезення оцінюваних товарів; 7) ліцензія на імпорт товару, якщо імпорт товару підлягає ліцензуванню; 8) якщо здійснювалося страхування, - страхові документи, а також документи, що містять відомості про вартість страхування.
У разі якщо документи, зазначені у частині другій цієї статті, містять розбіжності, які мають вплив на правильність визначення митної вартості, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, декларант або уповноважена ним особа на письмову вимогу митного органу зобов`язані протягом 10 календарних днів надати (за наявності) такі додаткові документи: 1) договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; 2) рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); 3) рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); 4) виписку з бухгалтерської документації; 5) ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; 6) каталоги, специфікації, прейскуранти (прайс-листи) виробника товару; 7) копію митної декларації країни відправлення; 8) висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини.
Відповідно до ст. 54 МК України контроль правильності визначення митної вартості товарів здійснюється митним органом під час проведення митного контролю і митного оформлення шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості.
Контроль правильності визначення митної вартості товарів за основним методом - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту (вартість операції), здійснюється митним органом шляхом перевірки розрахунку, здійсненого декларантом, за відсутності застережень щодо застосування цього методу, визначених у частині першій статті 58 цього Кодексу.
За результатами здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів митний орган визнає заявлену декларантом або уповноваженою ним особою митну вартість чи приймає письмове рішення про її коригування відповідно до положень статті 55 цього Кодексу.
Митний орган під час здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів зобов`язаний: 1) здійснювати контроль заявленої декларантом або уповноваженою ним особою митної вартості товарів шляхом перевірки числового значення заявленої митної вартості, наявності в поданих зазначеними особами документах усіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 2) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію про причини, за яких заявлена ними митна вартість не може бути визнана; 3) надавати декларанту або уповноваженій ним особі письмову інформацію щодо порядку і методу визначення митної вартості, застосованих у разі коригування митної вартості, а також щодо підстав здійснення такого коригування; 4) випускати у вільний обіг товари, що декларуються: у разі визнання митним органом заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю; у разі згоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно з митною вартістю, визначеною митним органом; у разі незгоди декларанта або уповноваженої ним особи з рішенням митного органу про коригування заявленої митної вартості товарів - за умови сплати митних платежів згідно із заявленою митною вартістю товарів та надання гарантій відповідно до розділу Х цього Кодексу в розмірі, визначеному митним органом відповідно до частини сьомої статті 55 цього Кодексу.
Митний орган з метою здійснення контролю правильності визначення митної вартості товарів має право: 1) упевнюватися в достовірності або точності будь-якої заяви, документа чи розрахунку, поданих для цілей визначення митної вартості; 2) у випадках, встановлених цим Кодексом, письмово запитувати від декларанта або уповноваженої ним особи встановлені статтею 53 цього Кодексу додаткові документи та відомості, якщо це необхідно для прийняття рішення про визнання заявленої митної вартості; 3) у випадках, встановлених цим Кодексом, здійснювати коригування заявленої митної вартості товарів; 4) проводити в порядку, визначеному статтями 345-354 цього Кодексу, перевірки правильності визначення митної вартості товарів після їх випуску; 5) звертатися до митних органів інших країн із запитами щодо надання відомостей, необхідних для підтвердження достовірності заявленої митної вартості; 6) застосовувати інші передбачені цим Кодексом форми митного контролю.
Митний орган може відмовити у митному оформленні товарів за заявленою декларантом або уповноваженою ним особою митною вартістю виключно за наявності обґрунтованих підстав вважати, що заявлено неповні та/або недостовірні відомості про митну вартість товарів, у тому числі невірно визначено митну вартість товарів, у разі: 1) невірно проведеного декларантом або уповноваженою ним особою розрахунку митної вартості; 2) неподання декларантом або уповноваженою ним особою документів згідно з переліком та відповідно до умов, зазначених у частинах другій - четвертій статті 53 цього Кодексу, або відсутності у цих документах всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари; 3) невідповідності обраного декларантом або уповноваженою ним особою методу визначення митної вартості товару умовам, наведеним у главі 9 цього Кодексу; 4) надходження до митного органу документально підтвердженої офіційної інформації митних органів інших країн щодо недостовірності заявленої митної вартості.
Згідно зі ст. 57 МК України визначення митної вартості товарів, які ввозяться в Україну відповідно до митного режиму імпорту, здійснюється за такими методами: 1) основний - за ціною договору (контракту) щодо товарів, які імпортуються (вартість операції); 2) другорядні: а) за ціною договору щодо ідентичних товарів; б) за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів; в) на основі віднімання вартості; г) на основі додавання вартості (обчислена вартість); ґ) резервний. Основним методом визначення митної вартості товарів, які ввозяться на митну територію України відповідно до митного режиму імпорту, є перший метод - за ціною договору (вартість операції). Кожний наступний метод застосовується лише у разі, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу відповідно до норм цього Кодексу. Застосуванню другорядних методів передує процедура консультацій між митним органом та декларантом з метою визначення основи вартості згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу. Під час таких консультацій митний орган та декларант можуть здійснити обмін наявною у кожного з них інформацією за умови додержання вимог щодо її конфіденційності. У разі неможливості визначення митної вартості товарів згідно з положеннями статей 59 і 60 цього Кодексу за основу для її визначення може братися або ціна, за якою ідентичні або подібні (аналогічні) товари були продані в Україні не пов`язаному із продавцем покупцю відповідно до статті 62 цього Кодексу, або вартість товарів, обчислена відповідно до статті 63 цього Кодексу. Кожний наступний метод застосовується, якщо митна вартість товарів не може бути визначена шляхом застосування попереднього методу. Методи на основі віднімання та додавання вартості (обчислена вартість) можуть застосовуватися у будь-якій послідовності на прохання декларанта або уповноваженої ним особи. У разі якщо неможливо застосувати жоден із зазначених методів, митна вартість визначається за резервним методом відповідно до вимог, встановлених статтею 64 цього Кодексу.
Відповідно до ч. 2 ст. 55 МК України письмове рішення про коригування заявленої митної вартості товарів має містити, зокрема, наявну в митного органу інформацію (у тому числі щодо числових значень складових митної вартості, митної вартості ідентичних або подібних (аналогічних) товарів, інших умов, що могли вплинути на ціну товарів), яка призвела до виникнення сумнівів у правильності визначення митної вартості та до прийняття рішення про коригування митної вартості, заявленої декларантом; обґрунтування числового значення митної вартості товарів, скоригованої органом доходів і зборів, та фактів, які вплинули на таке коригування.
Відповідно до постанови Верховного Суду від 23.10.2020 справа №820/3231/16, обов`язок доведення митної ціни товару лежить на позивачу. При цьому митний орган у випадку наявності обґрунтованих сумнівів у достовірності поданих декларантом відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, яка була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари, може витребувати додаткові документи.
Наявність обґрунтованих сумнівів у правильності зазначеної декларантом митної вартості товарів є імперативною умовою, оскільки з цією обставиною закон пов`язує можливість витребовування додаткових документів у декларанта та надає митниці право вчиняти наступні дії, спрямовані на визначення дійсної митної вартості товарів.
Сумніви митниці є обґрунтованими, якщо надані декларантом документи містять розбіжності, наявні ознаки підробки або не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, що була фактично сплачена або підлягає сплаті за ці товари.
Митний орган зобов`язаний зазначити конкретні обставини, які викликали відповідні сумніви, причини неможливості їх перевірки на підставі наданих декларантом документів, а також обґрунтувати необхідність перевірки сумнівних відомостей та зазначити документи, надання яких може усунути сумніви у їх достовірності.
Вимагати від декларанта або уповноваженої ним особи будь-які інші документи, не передбачені Митним кодексом України (стаття 53) заборонено.
Як зауважив Верховний Суд у постанові від 21.05.2021 у справі №820/307/17, митний орган має право відійти від наведених вище законодавчих обмежень, пов`язаних з перевіркою основного переліку документів, які підтверджують митну вартість товарів, та витребувати від декларанта додаткові документи лише у тому випадку, якщо надані декларантом документи містять розбіжності. Наявні ознаки підробки або ці документи не містять всіх відомостей, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів, чи відомостей щодо ціни, або ж у разі якщо митний орган має обґрунтовані підстави вважати, що існуючий взаємозв`язок між продавцем і покупцем вплинув на заявлену декларантом митну вартість.
Аналізуючи доводи апелянта та матеріали справи колегія суддів враховує, що до митної декларації на підтвердження обґрунтованості заявленої у митній декларації митної вартості товарів та обраного методу її визначення, разом з декларацією декларант надав митному органу такі документи: контракт від 25.05.2023 №2/2023 (а.с.9-13, том 1); інвойси від 06.07.2023 №HUSI23600405, №HUSI23600406 (а.с.8-124, том 2); автотранспортну накладну №710182 (а.с.168-169, том 1); декларації країни відправлення від № 23HU8110002В649СА5 (а.с.1-7, том 2) та №23HU8110002В64АА27 (а.с.170-176, том 1); прайс-лист від 07.06.2023 (а.с.177-274, том 1); пакувальні листи від 06.07.2023 №HUSI23600405, №HUSI23600406 (а.с.173-184, том 2); договір на перевезення вантажу від 27.03.2023 №1/27032023 (а.с.100-102, том 1); заявку на перевезення вантажу від 14.07.2023 №14/07/23 (а.с.103, том 1); довідку про транспортні витрати від 14.07.2023 №24 (а.с.99, том 1); рахунок-фактуру від 14.07.2023 №СФ-0000039 (а.с.104, том 1).
На електронне повідомлення митниці щодо надання додаткових документів (договір (угоду, контракт) із третіми особами, пов`язаний з договором (угодою, контрактом) про поставку товарів, митна вартість яких визначається; рахунки про здійснення платежів третім особам на користь продавця, якщо такі платежі здійснюються за умовами, визначеними договором (угодою, контрактом); рахунки про сплату комісійних, посередницьких послуг, пов`язаних із виконанням умов договору (угоди, контракту); виписку з бухгалтерської документації; ліцензійний чи авторський договір покупця, що стосується оцінюваних товарів та є умовою продажу оцінюваних товарів; висновки про якісні та вартісні характеристики товарів, підготовлені спеціалізованими експертними організаціями, та/або інформація біржових організацій про вартість товару або сировини та інші документи, що підтверджують митну вартість імпортованого товару за бажанням декларанта) декларант позивача вказав про відсутність додаткових документів, про що повідомив заявою від 18.07.2023 №1 (а.с.128, том 1). Позивач повідомив, що у заяві №1 від 18.07.2023 надано всі перераховані документи, вважає наданий перелік підтверджуючих  документів вичерпним.
Дослідивши документи, які подавались позивачем під час митного оформлення товару, колегія суддів погоджується із висновком суду першої інстанції, що такі містять чітку і зрозумілу інформацію про товар та його ціну, які у сукупності підтверджують числові значення митної вартості (її складових) та не дають підстав для сумніву щодо повноти та правильності її визначення декларантом, а відповідачем в рішенні про коригування митної вартості не обґрунтовано, яким чином вказані розбіжності і неточності впливають на митну вартість товару чи її складових.
Суд апеляційної інстанції звертає увагу, що відповідачем не надано доказів на спростування визначеної позивачем вартості товару, а саме по собі зазначення митним органом у спірному рішенні про подання декларантом невідповідних документів чи наявності в них розбіжностей, відмінність між рівнем заявленої декларантом митної вартості товарів та рівнем митної вартості товарів, митне оформлення яких вже здійснено, без наведення детальних пояснень щодо зроблених коригувань, порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості тощо, не є достатнім для висновку про недостовірність даних щодо митної вартості товарів, заявленої декларантом, або підставою для незастосування обраного ним методу її визначення.
З огляду на наведене, колегія суддів вважає, що у відповідача були відсутні фактичні підстави для коригування заявленої декларантом митної вартості. Не наведення митницею в рішенні про коригування митної вартості товарів належних та допустимих доказів того, що документи, подані декларантом для митного оформлення товару, є недостатніми чи такими, що у своїй сукупності викликають сумнів у достовірності наданої інформації, витребування митницею додаткових документів без зазначення обставин, які ці документи повинні підтвердити, свідчать про протиправність рішення щодо застосування іншого, ніж основний метод, визначення митної вартості товарів.
При цьому, сам лише факт неподання декларантом додаткових документів без належного обґрунтування митницею, що вони можуть усунути сумніви спірних відомостей, не є підставою для відмови в митному оформленні товару.
Відповідна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від 29 травня 2012 року у справі №21-91а12 та від 31 березня 2015 року у справі №21-127а15.
Виходячи з наведеного у сукупності, суд апеляційної інстанції дійшов висновку про те, що надані позивачем документи підтверджують заявлену митну вартість товарів і обраний метод їх визначення, тому у контролюючого органу були відсутні підстави для визначення митної вартості ввезеного товару не за ціною договору, а за резервним методом, відповідно до ст. 64 МК України.
Суд наголошує, що однієї лише вказівки на наявність розбіжностей та недоліків у поданих документах, без роз`яснення, в чому такі розбіжності полягають, який їхній вплив на митну вартість оцінюваного товару і чому без їх усунення заявлена митна вартість не може бути визнана, недостатньо для висновку про неможливість застосування основного методу визначення митної вартості.
Верховний Суд у постанові від 29.09.2020 по справі №520/7041/19 звернув увагу на те, що рішення про коригування митної вартості товарів є обґрунтованим та мотивованим у контексті норм пунктів 2, 4 частини другої статті 55 МК України якщо містить не лише дату та номер митної декларації, на підставі якої здійснено коригування митної вартості, а й порівняння характеристик оцінюваного товару та характеристик товару, ціна якого взята за основу для коригування митної вартості за такими другорядними методами, як за ціною договору щодо ідентичних товарів, за ціною договору щодо подібних (аналогічних) товарів, на основі віднімання вартості, резервним методом.
Ураховуючи викладене, суд вважає необґрунтованим висновок митного органу про те, що у поданих до митного оформлення документах містяться розбіжності та не міститься всі відомості, що підтверджують числові значення складових митної вартості товарів.
Крім того, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції в оцінці обставин щодо ненадання для митного оформлення платіжного документа, що підтверджує вартість товару; щодо відмінності відправника товару POL-CEK S.z.o.o. та відправнику, вказаному в копіях митної декларації країни відправлення від 07.07.2023 - А.В.S. Hungary Kf.; щодо різниці зазначення ваги товару у автотранспортній накладній від 13.07.2023 №710182 - 20162,72 кг, зазначеній у рахунках-фактурах від 06.07.2023 №HUSI23600406 – 15846,5 кг (10646,41 + 5200,183). Вважає такі обґрунтованими, підставними та достатніми.
Надаючи оцінку правомірності дій та рішень органів владних повноважень, суд керується критеріями, закріпленими у ст. 2 КАС України, які певною мірою відображають принципи адміністративної процедури, встановлюючи при цьому чи прийняті (вчинені) ним рішення (дії): на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України; з використанням повноваження з метою, з якою це повноваження надано; обґрунтовано, тобто з урахуванням усіх обставин, що мають значення для прийняття рішення (вчинення дії); безсторонньо (неупереджено); добросовісно; розсудливо; з дотриманням принципу рівності перед законом, запобігаючи несправедливій дискримінації; пропорційно, зокрема з дотриманням необхідного балансу між будь-якими несприятливими наслідками для прав, свобод та інтересів особи і цілями, на досягнення яких спрямоване це рішення (дія).
Перевіривши правомірність прийнятого відповідачем рішення згідно до вимог ч.2 ст.2 вказаного Кодексу, колегія суддів дійшла висновку, що таке вказаним вище критеріям не відповідає, тому рішення Волинської митниці про коригування митної вартості товарів від 18.07.2023 №UA205140/2023/000500/2 є протиправним та підлягає скасуванню.
Суд враховує положення Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів щодо якості судових рішень (пункти 32-41), в якому, серед іншого, звертається увага на те, що усі судові рішення повинні бути обґрунтованими, зрозумілими, викладеними чіткою і простою мовою і це є необхідною передумовою розуміння рішення сторонами та громадськістю; у викладі підстав для прийняття рішення необхідно дати відповідь на доречні аргументи та доводи сторін, здатні вплинути на вирішення спору; виклад підстав для прийняття рішення не повинен неодмінно бути довгим, оскільки необхідно знайти належний баланс між стислістю та правильним розумінням ухваленого рішення; обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент заявника на підтримку кожної підстави захисту; обсяг цього обов`язку суду може змінюватися залежно від характеру рішення.
При цьому, зазначений висновок також акцентує увагу на тому, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах.
Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у касаційному провадженні), сформовану, зокрема у справах «Салов проти України» (заява №65518/01; від 06.09.2005; пункт 89), «Проніна проти України» (заява №63566/00; 18.07.2006; пункт 23) та «Серявін та інші проти України» (заява №4909/04; від 10.02.2010; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v.Spain) серія A. 303-A; 09.12.1994, пункт 29).
Інші доводи апеляційної скарги зроблених висновків не спростовують, та зводяться до переоцінки доказів та незгоди з ними і трактуванні їх на власний розсуд.
Враховуючи викладене, колегія суддів погоджується з висновками суду першої інстанції та вважає, що судом першої інстанції правильно встановлені обставини справи, судове рішення ухвалено з додержанням норм матеріального та процесуального права, доводами апеляційної скарги висновки, викладені в судовому рішенні, не спростовуються і підстав для його скасування не вбачається.
Відповідно до ст. 316 КАС України, суд апеляційної інстанції залишає апеляційну скаргу без задоволення, а постанову або ухвалу суду без змін, якщо визнає, що суд першої інстанції правильно встановив обставини справи та ухвалив судове рішення з додержанням норм матеріального і процесуального права.
За таких підстав апеляційна скарга задоволенню не підлягає, підстав для скасування рішення суду першої інстанції колегія суддів не знаходить.
Відповідно до ст.139 КАС України розподіл судових витрат не проводиться.
Керуючись статтями 243, 250, 308, 311, 315, 316, 321, 322, 325 Кодексу адміністративного судочинства України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу Волинської митниці залишити без задоволення, а рішення Волинського окружного адміністративного суду від 11 березня 2024 року у справі №140/35763/23 - без змін.
Постанова суду апеляційної інстанції набирає законної сили з дати її прийняття та касаційному оскарженню не підлягає, крім випадків, передбачених пунктом другим частини п`ятої статті 328 КАС України, шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до Верховного Суду протягом тридцяти днів з дня складення повного судового рішення. 

Головуючий суддя	 	Р. П. Сеник 	
судді	 	Т. В. Онишкевич 	
 	 	Н. М. Судова-Хомюк  	
Повний текст постанови складено 17.06.2024